ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/175/25 Справа № 711/10183/24 Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАП	Головуючий у І інстанції Остапенко Ю. А.   Доповідач в апеляційній інстанції Поєдинок І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м.Черкаси
  Суддя Черкаського апеляційного суду Поєдинок І.А., за участю  правопорушника ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та її представника Семенюк О.Г., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025 року, якою щодо
         ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштований,    
        провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за  ст.173-2 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 

в с т а н о в и в :

        Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19.12.2024 Сергія ВАД № 438022, ОСОБА_1 , 14 грудня 2024 року, близько 14:20 години, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме забороняв вмикати витяжку.
        Постановою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за  ст.173-2 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. 
       Не погоджуючись із таким судовим рішенням, представник в інтересах  ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила:
1. Постанову Придніпровського районного суду від 30.01.2025 року скасувати. 
2. Прийняти нову Постанову, відповідно до якої притягнути ОСОБА_1 ,  притягнути до відповідальності за ч 173-2 КУпАП.
          Вважає, що зазначена Постанова є протиправною, винесеною з порушенням процесуального права та такою, що не відповідає обставинам по справі.
          Вказує, що ОСОБА_2 є потерпілою особою від домашніх насильств, яке регулярно умисно чинить ОСОБА_1 .
Через те, що ОСОБА_1 постійно забороняє користуватися витяжкою, виключає її, навіть коли ОСОБА_2 включає її, вона відчуває почуття пригніченості та образи, що являється результатом вчинення  психологічного насильства. Саме так відбулося і 14.12.2024 року.
Подібні знущання відбуваються з боку ОСОБА_1 вже тривалий час, він постійно забороняє ОСОБА_2 користуватися витяжкою, ображає її, виражається в її адресу нецензурною лайкою.

           Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи ОСОБА_2 та її представника, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

           Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обгрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом.
          Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
          Як встановлено перевіркою матеріалів справи, ці вимоги закону при розгляді справи по суті суддею суду першої інстанції виконані в повному обсязі.
          Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, можлива за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
          Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій передбачених диспозицією статті, що завдали шкоди потерпілому, тобто є правопорушенням із матеріальним складом.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.
Таким чином, самі по собі, зокрема, словесні образи, знущання формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли вони спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до положень ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який складається на спеціальному бланку уповноваженою на те посадовою особою у разі вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, та в якому з дотриманням установленого порядку фіксуються всі істотні обставини, необхідні для правильного вирішення справи.
Таким чином, складання протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, які отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як у цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Вивчаючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 заперечував, що ним було вчинено домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , адже будь-яких дій, спрямованих на психологічний тиск, він не вчиняв, не погрожував, не висловлювався нецензурно, а мовчки зменшував потужність роботи витяжки на кухні, однак його дії ОСОБА_2 та працівниками поліції, були  розцінені як психологічний тиск.
З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що  ОСОБА_1 кухонну витяжку повністю не вимикав, а зменшував її потужність, при цьому зі ОСОБА_2 він не спілкувався, уникав прямого контакту, дій, які могли б підпадати під визначення «психологічного тиску», не здійснював.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини домашнього насильства, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1   адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не  вказано про наслідки дій порушника та які саме діяння викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість та нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
При цьому, конфліктна ситуація між членами родини за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого,  не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.
Будь-яких інших об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що у цьому конкретному випадку не доведено події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

  Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим і скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_2   слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

  Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2025 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за  ст.173-2 КУпАП - закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах  ОСОБА_2   – залишити без задоволення.
         Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя                                          І.А. Поєдинок