КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2-1872/11                                                                                           Головуючий у І інстанції Юзькова О.Л.
Провадження №22-ц/824/6622/2025                                                                  Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
28 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,
за участі секретаря Доброванової О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Карпюк Юлії Миколаївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від 18 листопада 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства  Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу
 
ВСТАНОВИВ:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просилозамінити стягувача в справі № 2-1872/11 з Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» за правом грошової вимоги до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
Заява обґрунтовано тим, що Шевченківський районний суд м. Києва розглянув справу № 2-1872/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу. Позовні вимоги банку задоволено.
Згідно з Договором №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року, право вимоги за договором «Автопакет» №667686 від 27вересня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та позичальником ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп». 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп», згідно Договору №GL48N718070_blank_04, про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2020 року, відступило права вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. У зв`язку з вказаним у зобов`язанні відбулась заміна стягувача, що є підставою для процесуального правонаступництва.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2024 року заяву задоволено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Карпюк Ю.М. подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.
В обґрунтування скарги зазначає, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не є боржниками у виконавчому листі за №2-218/2010 на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області та не мають жодного відношення до цієї справи.
Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що при зверненні з заявою до суду заявником не було вказано чи відкрито на дату подачі заяви виконавче провадження, у рамках якого відбувається виконання виконавчого листа. В разі,  якщо відкритого виконавчого провадження не було, то заявник повинен був зазначити інформацію щодо строків на пред`явлення виконавчого документа до виконання, однак такі докази надані не були, а судом дана обставина не з`ясовувалась і не досліджувалась.
У відповідь на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Брайт Інвестмент» в особі його директора Кириченко О.М. , надійшов відзив.
У відзиві зазначає, що заміна боржника або стягувача може бути проведена у виконавчому листі на будь-якій стадії процесу. 
Зазначає, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувача у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
З огляду на зазначене вважає, що звернення із даною заявою було цілком правомірним, оскільки за договором про відступлення прав вимоги  від 18 грудня 2020 року право вимоги перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент».
Щодо твердження апелянта стосовно того, що у прохальній частині заяви вказано інший виконавчий лист та номер справи, то представник ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначає, що дане твердження є недоречним, оскільки заявнику відступлено право вимоги за кредитним договором «Автопакет» № 667686 від 27 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та позичальником ОСОБА_1 .
З огляду на зазначене ТОВ «Брайт Інвестмент» вважає, що судом правомірно замінено стягувача у виконавчому листі, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбулась заміна кредитора.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.
З огляду на вказане, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за їх відсутності. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2011 року стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість у розмірі 192 197,08 грн за кредитним договором № 667686 від 27 вересня 2007 року, витрати по сплаті державного мита в розмірі 1 700,00грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00грн.
11 грудня 2013 року представник за довіреністю ПАТ «КБ «Надра» - Масленнікова Т.М. отримала чотири виконавчих листи, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою.
05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL48N718070_blank.
Відповідно до Договору №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05 серпня 2020 року, право вимоги за договором «Автопакет» №667686 від 27 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та позичальником ОСОБА_1 право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
В свою чергу, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», згідно Договору №GL48N718070_blank_04, про відступлення прав вимоги від 18 грудня 2020 року, відступило право вимоги на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.
Задовольняючи заяву ТОВ «Брайт Інвестмент», суд першої інстанції виходив із того, що згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Відповідно до положень ч. 1,2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст.55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України,у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі ст.ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту п. 28 ч. 1 ст. 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (ч. 4ст.263 ЦПК України).
У п.73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст.442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених ст.55 ЦПК України. У цьому випадку приписи ст. 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями ст. 55 ЦПК України.
Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст. 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5ст.442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Відповідно до змісту ч. 5ст.442 ЦПК України, ч.6 ст. 12, п.1 ч. 1, ч.5 ст. 26, ч.5 ст. 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов ч.5 ст. 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим ст. 55 ЦПК України, - в силу ч.2 цієї статті.
При цьому слід ураховувати, що відповідно до ч. 1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч.1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
Якщо ж виконавче провадження не було розпочате, або не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).
Звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі,  ТОВ «Брайт Інвестмент», посилаючись на ст. 512 ЦК України, зазначали, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження внаслідок вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих відносинах.
Однак, як вбачається з матеріалів справи заочне рішення суду у цивільній справі № 2-1872/11 набрало законної сили, 11 грудня 2013 року було видано виконавчі листи.
Доказів того, що виконавчі листи були пред`явленні до виконання первісним  стягувачем до виконання матеріали справи не містять та заявником не подано. 
ТОВ «Брайт Інвестмент»звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у у справі № 2-1872/11 05 вересня 2023 року, тобто після спливу строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
При цьому, із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання заявник не звертався.
Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. 
При вирішенні питання про заміну сторони стягувачанеобхідновстановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються,  а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 202/8529/14-ц (провадження № 61-13252св22).
Жодних доказів того, що первісний стягувач намагався пред`являти виконавчі документи до примусового виконання, чим було б перервано строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, або доказів зацікавленості щодо виконання судового рішення щонайменше з часу отримання виконавчих листів стягувачем у період 2013-2023 років, або до укладення договору відступлення права вимоги - немає. Не надано доказів відсутності можливості у стягувача для отримання інформації про невиконання/виконання боржником постановленого рішення.
Водночас, вирішуючи питання заміни сторони (стягувача) у справі, суд першої інстанції не врахував, що зі спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності підстав для його поновлення, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладениму постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).
Оскільки ТОВ «Брайт Інвестмент» з заявою про поновлення строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання не зверталось, судова колегія вважає, що підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листах немає.
Вказаних обставин при постановленні ухвали судом першої інстанції належним чином враховано не було, доводів заявника не перевірено та  замінено первісного стягувача ВАТ КБ «Надра», виходячи із самих лише посилань ТОВ «Брайт Інвестмент».
Апеляційний суд приходить до висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може його виправдовувати, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.
Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду в відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про залишення заяви в без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Карпюк Юлії Миколаївни задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва  від 18 листопада 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про заміну стягувача у виконавчих листах у справі № 2-1872/11 за позовом відкритого акціонерного товариства  комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 30 травня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                   Таргоній Д.О.
 
Судді:                                                                                      Голуб С.А.
 
                                                                                               Слюсар Т.А.