Справа № 450/5827/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В. Є. 
Провадження № 33/811/406/25                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 2 лютого 2025 року, 
встановив:
постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 2 лютого 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000,00 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , в доход держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
Відповідно до постанови, 16 грудня 2024 року в період часу з 20 год. 30 хв. по 20 год. 43 хв. на вул. Шевченка, буд. 17, в с. Підберізці, Львівського р-ну, Львівської обл., водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Чері» номерний знак НОМЕР_1  в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драґер Алкотест». Результат тесту № 28 позитивний і становить 2,56 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із згаданою постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 2 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, суд формально підійшов до вивчення обставин справи. 
У судовому засідання відеозапис події суд не оглядав, чим позбав можливості апелянта надати додаткові пояснення про подію. Наголошує, що суд першої інстанції взагалі не з`ясовував ані факт керування транспортним засобом ані факт зупинення такого транспортного засобу. Звертає увагу, що він не здійснював керування транспортним засобом за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. На момент прибуття працівників поліції 15 грудня 2024 року його транспортний засіб був несправним, застряг у болоті і апелянт не вчиняв дій з керування транспортним засобом. Згаданий фак. Суд проігнорував та виніс необґрунтовану постанову. 
В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не прибув, натомість подав додаткові пояснення у справі, у яких просить, справу розглянути без його участі.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 198098 від 16 грудня 2024 року, результататі тесту № 28, згідно яких виявлено 2,56 ‰, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 грудня 2024 року, письмових поясненнях ОСОБА_1 від 16 грудня 2024 року, рапорті працівника поліції від 16 грудня 2024 року, відеозаписами з СД-диску.
Передбачених законом підстав для визнання огляду недійсним апеляційний суд не встановив і таких підстав не наведено апелянтом.
Доводи апеляційної скарги, про те що,  ОСОБА_1  не керував транспортним засобом марки марки «Чері» номерний знак  НОМЕР_1  за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та про те, що в матеріалах справи немає доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , апеляційний суд не бере до уваги, вважає необгрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що факт керування   ОСОБА_1  транспортним засобом 16 грудня  2024 року транспортним засобом марки марки «Чері» номерний знак НОМЕР_1 зафіксований протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 198098, та підтверджений письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.7), у яких він особисто підтверджує факт керування автомобілем, вказавши зокрема про те, що його «транспортний засіб потрапив у болото, після чого він неодноразово самостійно намагався виїхати, однак нічого не получалось».
Крім того, інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у додаткових поясненнях у справі ОСОБА_1 (а.с.22-25), у яких він просить закрити провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:
апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 2 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ