ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 683/410/25
Провадження № 22-ц/820/1292/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №683/410/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною, на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року, в складі судді Лугового О.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором №93526 від 20 листопада 2019 року в розмірі 26520,00 грн, з яких 6000 грн – прострочена сума заборгованості за основною сумою боргу, 20520,00 грн – прострочена заборгованість за процентами. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 листопада 2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №93526, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Умовами договору було передбачено: сума кредиту – 6000 грн, дата надання кредиту – 20 листопада 2019 року, строк кредиту – 10 днів, стандартна процентна ставка – 2% в день або 730% річних. Відповідачкою були зазначені реквізити платіжної картки для перерахування кредитних коштів. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «Займер» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Так, відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/10/2021 від 17 лютого 2022 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 26520 грн. Відповідачка умови договору не виконала у зв`язку з чим позивачем на її адресу була надіслана досудова вимога, однак до теперішнього часу сума боргу не повернута. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором №93526 від 20 листопада 2019 року в розмірі 26520,00 грн, з яких 6000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 20520,00 грн – сума заборгованості за процентами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Рішення суд мотивоване тим,  що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, тому нарахована відповідно до умов договору заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в стягненні заборгованості по нарахованих процентах.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідачки, а також сума процентів є правильними. Крім того, розмір нарахованих процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Вимога про нарахування та сплату процентів є завищеною та не відповідає передбаченим у ст.ст. 509 та 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності. Також в матеріалах справи не містяться докази направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплатити прострочену заборгованість.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 01 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 20 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №93526 шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL7841. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (пункт 6.8 договору).
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в сумі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 10 днів, тобто до 29 листопада 2019 року. Строк дії договору 10 днів. Але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання Сторонами.
Відповідно до пункту 1.3 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки – фіксована. 
Згідно з пунктом 1.4 договору кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Відповідачем у кредитному договорі були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 , для перерахування кредитних коштів.
Згідно з п.п. 2.1, 2.3 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 10 січня 2025 року №525/01 було перераховано кредитні кошти в сумі 6000 грн за реквізитами вказаної платіжної картки № НОМЕР_1 .
28 жовтня 2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників.
Згідно з пунктом 1.2. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 26520 грн, з яких: 6000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 20520 грн – сума заборгованості за процентами.
12 листопада 2021 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №93526 від 20 листопада 2019 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, тому нарахована відповідно до умов договору заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача.
Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У справі встановлено, 20 листопада 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №93526 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, тобто укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України Про електронну комерцію.
Підписуючи договір, позичальник ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися.
Таким чином, факт укладення договору про надання фінансового кредиту №93526 від 20 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Займер» є доведеним.
В подальшому, 28 жовтня 2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 26520 грн.
Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту № 93526 від 20 листопада 2019 року, зокрема пункту 1.4, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Згідно з розділом 7 договору відповідачка зазначила наступний номер електронного платіжного засобу (банківської картки)  НОМЕР_1 .
Факт перерахування грошових коштів  підтверджено довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 10 січня 2025 року про переказ на картку НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 6000 грн.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачкою отримано кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту № 93526 від 20 листопада 2019 року у сумі 6000 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк.
Таким чином, суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6000 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору про надання фінансового кредиту).
Стягуючи відсотки в сумі 20520 грн за договором про надання фінансового кредиту № 93526 від 20 листопада 2019 року, суд першої інстанції погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості, який надано позивачем, що є помилковим з огляду на наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.
Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту №93526 від 20 листопада 2019 року був погоджений сторонами та становив 10 днів, тобто до 29 листопада 2019 року.
Пунктом 3.3.3 договору про надання фінансового кредиту №93526 від 20.11.2019 року передбачено, що продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідачки, становить 1200 грн за період з 20 листопада 2019 року по 29 листопада 2019 року, виходячи з розрахунку: 6000 грн (тіло кредиту) х 2% (відсоткова ставка) х 10 днів (строк кредиту).
Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України.
Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що кредит надається строком на 10 днів до 29 листопада 2019 року (строк кредитування).
Отже, позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив вказані докази по справі та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки процентів, які були нараховані поза межами, погодженого сторонами договору позики, строку кредитування.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що за договором про надання фінансового кредиту №93526 від 20 листопада 2019 року з відповідачки підлягає стягненню 7200 грн, а саме, 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, та 1200 грн – нараховані проценти.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог у цій частині.

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При пред`явленні позову ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплатило судовий збір у розмірі 22422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задоволено на 27,15% (7200 грн *100/26520 грн), то на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 657,68 грн (27,15%* 2422,40 грн/100% = 657,68 грн).
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 3633,60 грн судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 72,85%, а тому на користь відповідачки підлягає стягненню з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2647,07 грн (72,85%*3633,60 грн/100% = 2647,07 грн).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною, задовольнити частково.
Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року змінити в частині стягнення процентів по кредиту та стягнення судового збору, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини в такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ: 42228158) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №93526 від 20 листопада 2019 рокув розмірі 7200 грн (сім тисяч двісті гривень), з яких: 6000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1200 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ: 42228158) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 657,68 грн (шістсот п`ятдесят сім гривень 68 копійок)
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ: 42228158) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2647,07 грн (дві тисячі шістсот сорок сім гривень 07 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 червня 2025 року.
Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук
А.М. Костенко