Справа № 161/2180/25  Провадження №33/802/235/25 	Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Поліщука В.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 14.01.2025 о 15 год. 25 хв. в с. Білосток Луцького району по вул. Шевченка, керував транспортним засобом марки «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП. Дії останнього кваліфіковані поліцейським за ч.2 ст.130 КУпАП. 
В подані апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною. Вказує на те, що кваліфікуючою обставиною для ч.2 ст.130 КУпАП є саме повторне протягом року вчинення дій передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, в даному випадку така кваліфікуюча ознака відсутня, так як попереднє правопорушення вчинене ним було 25.08.2023, а правопорушення у даній справі 14.01.2025, тобто через 17 місяців після першого правопорушення. Просить постанову судді змінити та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Поліщука В.А., який підтримував апеляційну скаргу і просив перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Однак дані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді цієї справи не були дотримані, зважаючи на таке.
Висновки суду про наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, порушення вимог п.2.5 ПДР, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в апеляційній скарзі не оспорюється, однак є обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, а саме те, що в даному випадку така кваліфікуюча ознака відсутня.
Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого із порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за частиною другою статті 130 КУпАП.
В матеріалах справи та в оскаржуваній постанові містяться відомості про те, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке було вчинене 25 серпня 2023 року.
Разом з тим, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220898 відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, правопорушення було вчинене 14 січня 2025 року, тобто більше ніж через рік після вчинення першого правопорушення.
В даній справі місцевий суд безпідставно ототожнив поняття набрання судовим рішенням законної сили і момент вчинення адміністративного правопорушення. 
Отже, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, що є обов`язковою ознакою для кваліфікації адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а тому доводи ОСОБА_1 щодо перекваліфікації його дій з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП є слушними.
За таких обставин, дії ОСОБА_1 мають бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
За ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
З урахуванням наведеного, зважаючи, що досліджені докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не ним не оспорюються, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 підлягає зміні у цій частині шляхом перекваліфікації його дій із ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у межах санкції цієї частини статті, а саме у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а у решті постанову суду слід залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити. 
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 – змінити.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП.
Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
В решті постанову судді залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов