ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 квітня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 385/1598/24
провадження № 22-ц/4809/635/25 

              Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
Головуючого судді: Дуковського О. Л. (суддя-доповідач),
           суддів: Карпенка О.Л., Письменного О.А.
учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 36231,67 грн, з яких 17184,78 грн заборгованість за кредитом, 19046,89 грн заборгованість за нарахованими процентами.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що  25.03.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 1370-4422. 
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в розмірі 20000,00 грн для задоволення особистих потреб, строк кредитування300 днів, базовий період (проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплатити відсотки за користування кредитом) - 14 календарних днів, знижена процента ставка 1,20 % в день, стандартна процентна ставка1,50 % в день.
Позивачем з свого боку умови кредитного договору було виконано. Відповідач умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка ним у добровільному порядку не погашена. 
Станом на 08.08.2024 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, складають грошову суму у розмірі 36231,67 грн, що стало підставою для звернення позивачем до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2025 рокупозов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1370-4422 від 25.03.2024 в розмірі 28454,78 грн, з яких: 17184,78 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11270,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та судовий збір в розмірі 1902,31 грн, а всього 30357,09 грн.
На погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткової відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами і ухвалити в цій частині нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним нормам процесуального законодавства.
Матеріалами справи встановлено, що 25.03.2024 між сторонами, за допомогою вебсайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1370-4422.
Відповідно до пункту 2.1 цього договору, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» як кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. 
Пунктом 2.2 визначено, що позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання йому грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих його потреб як позичальника, а він зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. 
У відповідності до п. 4.6. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою, ставкою). 
Розмір кредиту 20000,00 грн, дата надання/видачі кредиту 25.03.2024 (п. 4.1). комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту (п. 4.7).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит відповідачці ОСОБА_1 300 календарних днів з моменту перерахування їй кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту - 18.01.2025. 
Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку сторонами не допускається (п. 4.9). 
Позичальник зобов`язується повертати отриманий кредит в останні дні 8 базових періодів, згідно графіку платежів за договором (п. 5.1). У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту на строк понад 1 календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу кредиту (п. 8.5). реальна річна процентна ставка складає 27138,17 % (п. 4.10). Орієнтовна загальна вартість кредиту 103280,88 грн (а.с. 9-17).
У справі також наявні копія правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) через сайт кредитодавця «navse.in.ua» з викладеними умовами та положеннями, паспорт споживчого кредиту, а також таблиці обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів за договором), які, як і кредитний договір, підписані позичальницею ОСОБА_1 електронним ідентифікатором (одноразовим паролем) С7960.
У даних таблицях зазначено дату видачі кредиту, сума кредиту, проценти за користування кредитом, що відповідають умовам договору. 
Зокрема погашення заборгованості в базові періоди у визначених розмірах (від 4200 до 5603,02 грн) 25.03.2024, 07.04.2024, 21.04.2024, 05.05.2024, 19.05.2024, 02.06.2024, 16.06.2024, 30.06.2024, 14.07.2024, 28.07.2024, 28.07.2024, 11.08.2024, 25.08.2024, 08.09.2024, 22.09.2024, 06.10.2024, 20.10.2024, 03.11.2024, 17.11.2024, 01.12.2024, 15.12.2024, 29.12.2024, 12.01.2025, 18.01.2025.
Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00 грн на її банківський рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1370-4422 від 25.03.2024 (а.с. 35 та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від позивача ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay (а.с. 36-46).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1370-4422 від 25.03.2024 відповідачки ОСОБА_1 , остання порушила графік погашення заборгованості, в повній мірі не вносячи кошти на погашення кредиту у визначений сторонами в договорі строк, погасивши 9586,04 грн 08.04.2024, 9969,18 грн 09.05.2024, 450,00 грн 27.06.2024 станом на 08.08.2024 (а.с. 33-34).
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відповідно до умов кредитного договору направило позичальниці вимогу про усунення порушень умов кредитного договору № 1370-4422 23 березня 2024 року рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується копією такої вимоги та списком № 20111-03-27-9 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням (а.с. 47,48), однак станом на час звернення до суду з позовом, дана вимога позичальницею була проігнорована і порушення не було усунуто. 
Зокрема, позивачем ставилось питання про погашення заборгованості за договором станом на 08.08.2024 в розмірі 36231,67 грн протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги.
Задовольняючі частково позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув заборгованість за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в загальній сумі 28454,78 грн, з яких: 17184,78 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11270,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками. 
При цьому, суд першої інстанції врахував що нарахування процентів, як вбачається з розрахунку заборгованості, здійснювалось по 06.08.2024, тобто до скерування відповідачу вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у зв`язку з допущенням заборгованості понад 1 календарний місяць.
Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду, з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти)у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиціїв електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції правильно вказав, що між сторонами у справі було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору № 1370-4422 від 25.03.2024. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим кредитний договір № 1370-4422 від 25.03.2024, згідно зі ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору.
Відповідач ОСОБА_1 не виконувала зобов`язань за договором в повному обсязі, допущену заборгованість нею у встановленому порядку та сумі не погашала, допустивши заборгованість понад 1 календарний місяць. 
Внаслідок цього у кредитора виникло право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, так як таке право також передбачене договором про споживчий кредит (п. 8.5 Договору).
Позивач вказаним правом скористався, надіславши відповідачу відповідну вимогу та, після невиконання такої, звернувшись до суду з даним позовом.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)».
Так, матеріалами справи встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1370-4422, який підписаний сторонами ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів, комісії.
Проте, 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону (п. 5 розділу І Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно вимог ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
Тобто, згідно змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %.
Водночас, надавачі фінансових послуг, яким є і позивач у цій справі, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін.
За таких обставин, у кредитному договорі денна процента ставка перевищує встановлену законом оскільки з 25.12.2023 щоденний розмір відсотків за кредитом не міг бути більшим за 1 %, за відсутності домовленості сторін про ще менший розмір відсотків. Отже, позивач мав право на нарахування відсотків в розмірі не більше 1 %. Наведене підтверджується, зокрема п. 4.12 Договору, де вказано, що денна процентна ставка становить 1,3881 %.
Враховуючи формулу, за якою обраховується денна процентна ставка, яка встановлена вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та розрахунок такої в розмірі 1,388 %, що вказаний в спірному договорі (п. 4.15), вбачається, що для розміру денної процентної ставки в розмірі 1% загальні витрати за споживчим кредитом мають становити 60000,00 грн замість 83280,88 грн.
Між тим, до загальних витрат за споживчим кредитом входить, як платежі за відсотками, так і за комісією.
Враховуючи, що розмір комісії встановлений договором – 3000,00 грн, то розмір відсотків міг становити не більше 57000,00 грн за весь строк кредитування (300 днів).
Отже, за день слід нараховувати 190,00 грн процентів (57000/300).
Проценти позивачем нараховувались з 25.03.2024 по 06.08.2024, тобто за 134 дні, від суми кредиту 20000,00 грн, отже розмір процентів за цей період 25460,00 грн.
З розрахунку заборгованості, що виконаний відповідачем з врахуванням денної процентної ставки 1,388 % вбачається, що нараховано відсотків 33236,89 грн, заборгованість за відсотками 19046,89 грн, отже ОСОБА_1 за період з 25.03.20224 по 06.08.2024 погасила 14190 грн процентів.
Тобто, за вказаний період, при врахуванні денної процентної ставки 1%, відповідач має заборгованість за процентами в розмірі 11270,00 грн.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що нараховану відповідно до умов договору, комісію відповідачкою сплачено.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог таобґрунтовано стягнув заборгованість за кредитним договором, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в загальній сумі 28454,78 грн, з яких: 17184,78 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11270,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, врахувавши що нарахування процентів, здійснювалось по 06.08.2024, тобто до направлення відповідачу вимоги позивача про повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав у повному обсязі у зв`язку з допущенням заборгованості понад 1 календарний місяць.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позиція суду першої інстанції відповідає правовим висновкам судів вищестоящих інстанцій та в практиці розгляду даної категорії спорів.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до іншої суб`єктивної оцінки обставин спору і переоцінці доказів.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення (постанови) за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - залишити без задоволення.
Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2025 року-  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду, у випадках визначених ч.3 ст.389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                     О.Л. Дуковський

Судді:                                                                                             О.Л. Карпенко

                                                                                                        О.А. Письменний