УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/367/25 Головуючий у 1-й інст. Поліщук Р. М. 
Номер провадження №33/4805/586/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Олянюка В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, призначено їй адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 22 лютого 2025 року о 23-58 год в с.Андрушки, по вул. Шкільній, 25, керувала транспортним засобом ЗАЗ FORZA AF4854, держаний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» 6810, та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилася. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п .2.5 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Олянюк В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність конкретизації у протоколі про адміністративне правопорушення суті інкримінованого правопорушення, не зазначено ознак сп`яніння та виду (алкогольне чи наркотичне).
З відеозапису не вбачається спосіб та хід виявлення у водія вказаних ознак, на противагу вказав, що мова ОСОБА_1 була чіткою, а поведінка адекватною та відповідала обстановці. Вважає зазначену у протоколі ознаку сп`яніння - запах алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_1 , припущенням. Разом з тим, з відеозаписів не вбачається складення адміністративних матеріалів у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснення її прав, а також суті вчиненого правопорушення.
Вважає, що у діях скаржника відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина – не доведена.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника – адвоката Олянюка В.Л., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 254235 від 23.02.2025, за змістом якого ОСОБА_1 22 лютого 2025 року о 23-58 год в с.Андрушки, по вул. Шкільній, 25, керувала транспортним засобом ЗАЗ FORZA AF4854 держаний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» 6810 та проведення такого огляду у медичному закладі відмовилася (а.с. 1); копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4131250 від 23 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей, огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився, відмовилась (а.с.7); направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 лютого 2025 року, з якого убачається, що в останньої виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння очей (а.с. 8);  відеозаписами з портативного реєстратора працівників поліції (а.с. 12). 
Так, із вказаного відеозапису вбачається, що 22 лютого 2025 року працівники поліції зупинили автомобіль ЗАЗ FORZA, за кермом якого перебувала  ОСОБА_1 , попередили водія про ведення відеофіксації, встановили її особу, пояснили причину зупинки (не увімкнення сигналу повороту при зміні напрямку руху), посвідчення водія на запит працівників поліції не надала. Разом з тим, працівник поліції виказав підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та в подальшому повідомив про наявність ознак (червоні очі). На запитання чи вживала водійка алкоголь, та заперечила. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або в найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 категорично відмовилася. Далі водію роз`яснені наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Складені у присутності ОСОБА_1 щодо неї постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП та протокол ч. 1 ст. 130 КУпАП надані водію на ознайомлення, від підпису вона відмовилася, протестувала проти дій працівників поліції, а саме підстав її зупинки, заперечувала їх законність. Від керування транспортним засобом водія відсторонили, подальший рух за кермом заборонили.
Зазначені вище докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із службового автомобіля та портативних камер поліцейських, на думку апеляційного суду, не має ознак монтування, є послідовним та відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували їй пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Та у свою чергу від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовилась, а тому її дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Посилання апелянта на відсутність складу адміністративного правопорушення у її діях у зв`язку з тим, що ознак алкогольного сп`яніння у неї не було є необґрунтованими у зв`язку з наступним.
За змістом п. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І цієї Інструкції. 
Перелік ознак, які стали підставою для вимоги про проходження огляду, крім протоколу про адміністративне правопорушення, зазначені також у акті про огляд водія та направленні до медичного закладу. Під час оформлення адміністративних матеріалів працівник поліції вказував водію на наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння (почервоніння очей). Разом з тим, у спілкуванні з поліцейським ОСОБА_1 визнала, що вживала пиво, проте заперечувала перебування у стані алкогольного сп`яніння, з метою уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності намагалась затягнути процес оформлення матеріалів, пропонувала неправомірну вигоду, посилалась на «корисні» зв`язки.
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Всупереч доводам скаржника вказаний документ містить виклад суті правопорушення, перелік ознак та вид сп`яніння (алкогольного) ОСОБА_1 . 
Крім того, під час апеляційного перегляду не знайшли підтвердження і інші аргументи адвоката. Зокрема, під час оформлення адміністративних матеріалів працівники поліції роз`яснили водію права та обов`язки, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, суть вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а складені матеріали надавались водію на ознайомлення, які вона фотографувала на телефон, проте від підпису та письмових пояснень відмовилась. 
Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з тим,  що вона мала ознаки алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі, що підтверджується вищевказаними відеозаписами. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд зауважує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь