ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 квітня 2025 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 396/1191/22
провадження № 22-ц/4809/357/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А., 
за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року (суддя Русіна А. А.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 

ОСОБА_1 у жовтня 2022р звернулась до Новоукраїнського районного суду  Кіровоградської області із позовом про усунення перешкод ОСОБА_1  у здійсненні нею права належного, повноцінного та безпечного користування своїм нерухомим майном, а саме - квартирою  АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2  власними силами та за свій рахунок здійснити демонтаж бетонної конструкції сходового майданчику зі сходами та пандусу як окремих складових комплексу будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 відповідно до схеми і меж (умовних обмежувальних ліній), відображених у Додатку № 9 до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28 вересня 2022 року № 29/22 (в якості об`єкта демонтажу рахувати бетонну конструкцію, як зазначених сходового майданчику зі сходами, так і пандусу, з їх розташуванням, як нижче планувальної позначки землі (фундаментна частина), так і вище (власне наземна частина), з усім наявним опорядженням та оздобленням (кам`яна плитка, добірні елементи сходинок тощо), а також додатковими пристроями безпеки (металева перильна огорожа)).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1  є власницею квартири АДРЕСА_1 . Власницею квартири  АДРЕСА_3  у цьому ж будинку є відповідачка, яка у 2020 році зареєструвала повідомлення про початок будівельних робіт - реконструкцію квартири  АДРЕСА_3  під магазин та у подальшомуздійснила будівельні роботи з улаштування сходового майданчику зі сходами та пандусу для можливості входу-виходу до (з) квартири АДРЕСА_3 , реконструйованої під магазин. 

Позивачка вважає, що будівництво сходового майданчику зі сходами та пандусу,
яке відбулось у ході реконструкції квартири  АДРЕСА_3  під магазин,здійснено з істотним відхиленням від проекту та з істотним порушенням будівельних норм і правил, що суперечить її інтересам та порушує її майнові права, а тому такий сходовий майданчик зі сходами та пандус підлягають демонтажу.

Звертає увагу на те, що фасад багатоквартирного будинку та прибудинкова територія на якій збудовано сходовий майданчик зі сходами та пандусом, є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, тому рiшення щодо добудови нежитлового приміщення з облаштуванням в несучій стiнi окремого входу до нежитлового приміщення повинне прийматись всіма співвласниками будинку. Однак, рішення щодо побудови сходового майданчику зi сходами та пандусу не приймалось. На такі дії відповідачки позивачкою направлялася скарга до органів місцевого самоврядування, яка залишилась без належного реагування. 
Посилаючись на висновок експерта за результатами проведеної за зверненням позивачки будiвельно-технічної експертизи, вважає сходовий майданчик зi сходами та пандусом самочинним будівництвом, що підлягає демонтажу на підставі ч.ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України.
В обґрунтування доводів щодо наявності порушеного права позивачка також звертається до висновку будiвельно-технічної експертизи, в якому, зокрема, зазначено, що фактичне місце розташування пандусу створює передумови до появи незручностей у реалізації права власника квартири АДРЕСА_4 на приватність; збільшує ризик несанкціонованого проникнення до квартири потенційних правопорушників; унеможливлює здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_4 під магазин згідно з отриманими власницею вихідними даними на проектування та розробленими і затвердженими проектами рішень на реконструкцію.

На переконання позивачки, належним способом захисту її порушеного права є демонтаж результатів фактичного виконання будівельних робіт з улаштування сходового майданчику зі сходами та пандусу, як окремих складових комплексу будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 під магазин відповідно до Додатку № 9 до експертного висновку.

Відзив на позовну заяву

У поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, вважає його безпідставним, необгрунтованним, та таким, що не підлягає задоволенню. 

В обгрунтування своїх доводів зазначає, що позов грунтується на висновку експерта, який, на думку відповідачки, є упередженим. Звертає увагу на вид будівельних робіт, який здійснювався відповідно до вимог абз. 2 ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за яким влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури може здійснюватися без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил. 

Посилаючись на положення Переліку будівельних робіт, вказує, що роботи з влаштування засобiв безперешкодного доступу людей з обмеженими фiзичними можливостями до об`єктів житлово-громадського призначення не потребує отримання мiстобудiвних умов та обмежень. Станом на час будівництва пандуса чинним законодавством виготовлення та дотримання проектної документацій на влаштування пандуса не передбачено, тому вважає твердження позивачки про будівництво з істотним відхиленням вiд проекту безпідставним. 

Вважає, що позивачка не довела та не обґрунтувала, що саме дії відповідачки, пов`язані з влаштуванням спірного пандусу, створюють перешкоди в користуванні її власним приміщенням чи завдають їй реальної шкоди у вигляді зазирання у квартиру. 

Зауважує, що перед входом до пандусу з центральної частини вулиці була встановлена хвіртка саме для того, щоб перехожі після закінчення роботи її магазину додатково не проходили біля вікна позивачки. Звертає увагу, що у квартирі АДРЕСА_4 позивачка планує розмістити магазин, а тому критично ставиться до доводів останньої щодо порушення приватності. Стверджує, що доводи про те, що пандус та сходовий майданчик зі сходами побудовано з істотним порушенням будівельних норм i правил не відповідають дiйсностi, оскільки перед початком проектувальних та будiвельних робiт було здійснено комплекс iнженерно-геодезичних вишукувань. Згiдно з матерiалами геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування місце розташування: АДРЕСА_5 за системою висот Балтійсъка висота координат рiвня вулиця Соборна (152,74 м) вища за висоту координат внутрішньої вiдмостки будинку (151,93м) на 0,81 м. Судовим експертом висоту пiдйому h- 0,94 м було визначено без урахувань кривизни рівневої поверхнi та матерiалiв геодезичних вишукувань. Експерт математично прийшов до висновку, шо нахил пандусу становить 13 %, не зважаючи на те, що в натурi на мiсцевостi цей нахил становить 6 %, оскільки реальна висота пандуса вiдносно вулицi Соборна становить h- 0,42 м. 

Звертає увагу, що при влаштуванні спiрного пандуса норми п.5.3.1 ДБН В.2.2-40:2018 та п. 6.1.4 ДБН В.2.2.-9:2018 порушенi не були. Щодо облаштування пандуса кнопкою виклику та поручнями зазначає, що остаточні роботи не закінчені через постійні скарги позивачки. Наголошує, що задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав: наявність у позивача права вимоги усунення перешкод; вчинення перешкод відповідачем. За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні. 

Вважає, що сторона позивачки не надала належних, достовiрних та допустимих доказiв на підтвердження того, що при влаштуваннi спiрного пандусу відповідачкою були допущеннi iстотнi порушення будiвельних норм i правил, що влаштований пандус суперечить суспільним iнтересам або порушує права третiх осiб, та того, що з урахуванням ч.7 ст. 376 ЦК України позивачка має право вимагати знесення такої конструкції. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 131-136 том 1).

Відповідь на відзив

Згідно відповіді позивачки на відзив виходить, що доводи, наведені у відзиві, не спростовують обгрунтувань позову. Твердження щодо упередженості висновку експерта розцінює як припущення відповідачки. 

Ввважає хибними доводи про те, що спорудження спiрного пандусу та сходiв не потребує виготовлення та дотримання проектної документацій, а також жодних iнших дозвiльних документiв, оскільки вiдповiдачкою споруджувався не окремо пандус, а здiйснювався комплекс робiт з реконструкцй квартири АДРЕСА_3 і саме в рамках цих робiт виготовлялася проектна документація та отримувалася дозвiльна документація. Акцентує увагу на тому, що факт iснування спiрного пандусу значно полегшує доступ (незаконне проникнення) до квартири позивачки саме з локації мiсцезнаходження пандусу, що є окремою пiдставою негаторного позову. Щодо тверджень відповідачки про неврахування експертом кривизни рівневої поверхнi територій подвiр`я вiдносно вулицi зазначає, що відповідно до державних будівельних норм, рівень поверхні подвір`я ніяким чином не вплине на нахил самого пандусу. Наполягає на тому, що існування спорудженого відповідачкою об`єкта будівництва порушує права позивачки на володiння, користування i розпорядження належим їй майном, а також є небезпечним для осiб з iнвалiднiстю та маломобiльних груп населення (а.с. 168-171 том 1).

Письмові пояснення відповідачки

У поданих до суду першої інстанції письмових поясненнях відповідачка звертає увагу на те, щоу позові вказується, що квартира АДРЕСА_1 використовується позивачкою як житло, але згідно з висновком експерта від 28 вересня 2022 року № 29/22 планується її переобладнання під магазин. 

Стверджує, що позивачка  фактично почала реконструкцію власної квартири під магазинна підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт реєстраційний номер в ЄДЕССБ № КД051210202145 від 09 лютого 2021 року та у 2024 році встановила двоє повністю скляних вхідних дверей, що виходять на центральну частину АДРЕСА_6 . На думку відповідачки, наявність встановлених скляних дверей, що розташовані в центрі міста, набагато більше зменшує приватність приміщення, ніж влаштований пандус біля вікна. Наполягає на тому, що позивачкою не доведено, що влаштований відповідачкою пандус створює перешкоди у здійсненні нею права належного, повноцінного та безпечного користування своїм нерухомим майном, а також не доведено істотності порушень будівельних норм та правилта того, що зведення спірних об`єктів суперечать суспільним інтересам. Зважаючи на те, що обидві сторони у спорі бажають використовувати належні їм квартири в комерційних цілях, вважає, що звернення з даним позовом фактично спрямоване на завдання майнової шкоди відповідачці (а.с. 24-27 том 2).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області  від 13 листопада 2024 року позов  ОСОБА_1 задоволений; ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_1 у здiйсненнi нею права належного, повноцiнного та безпечного користування своїм нерухомим майном, а саме - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 власними силами та за свій рахунок здійснити демонтаж бетонної конструкції сходового майданчику зi сходами та пандусу, як окремих складових комплексу будівельних робіт з реконструкцій квартири АДРЕСА_2 вiдповiдно до схеми i меж (умовних обмежувальних лiнiй) вiдображених у Додатку № 9 до висновку експерта за результатами проведения будiвельно-технiчноiї експертизи вiд 28 вересня 2022 року № 29/22 (в якості об`єкта демонтажу рахувати бетонну конструкцію, як зазначених сходового майданчику зi сходами, так i пандусу, з їx розташуванням, як нижче планувальної позначки землі (фундаментна частина), так i вище (власне наземна частина), з усім наявним, спорядженням та оздобленням (кам`яна плитка, добiрнi елементи сходинок тощо), а також додатковими пристроями безпеки (металева перильна огорожа); здійснено розподіл судових витрат.
Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного спору між сторонами є істотне порушення зведення сходового майданчику зі сходами та пандусу, що збудовані з істотним відхиленням від проекту, а також відсутнє погодження такої добудови з усіма співвласниками будинку, що порушує майнові права позивача.
З посиланням на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц, судом зауважено, що  використання прибудинкової території має відбуватися за її призначенням; створення на прибудинковій території певних об`єктів (зокрема, бетонної конструкції сходового майданчику зі сходами та пандусом) має проводитися тільки за згодою співвласників і за умови, що такі об`єкти не призведуть до порушень прав інших співвласників у багатоквартирному житловому будинку; право спільної власності багатоквартирного будинку здійснюється співвласниками за їх згодою, а тому створення на прибудинковій території певних об`єктів (бетонної конструкції сходового майданчику зі сходами та пандусом) вимагає погодження співвласників.
Судом зважено на те, що будівництво вважається правомірним, якщо власник земельної ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому містобудівельним законодавством порядку дозвіл на забудову. Матеріалами справи не встановлено набуття права власності/постійного користування на земельну ділянку відповідачем, зокрема, для проведення робіт по встановленні бетонної конструкції, зокрема, пандусу та сходового майданчику зі сходами біля приміщення № 5 будинку по АДРЕСА_7 .
Місцевим судом відхилено посилання відповідачки  про те, що для зведення пандусу чинним законодавством не передбачено виготовлення та дотримання проектної документації й побудова такого пандусу не є істотним порушенням та можуть бути усунені відповідачкою. На переконання суду, такі доводи відповідачки спростовує висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 608/23-27 від 21 червня 2024 року, яким встановлено, що пандус та ганок біля приміщення № 5 по АДРЕСА_7 побудовані з порушенням; в повній мірі не відповідають розробленій ТОВ «Експертно-технічне бюро» проектної документації, що свідчить про те, що пандус та ганок побудовані без проектної документації, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3 Порядку влаштування засобів пезперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення. 
Судом також враховано, що відповідно до висновку експерта № 29/22 від 28 вересня 2022 року «....єдиною технічною можливістю усунути невідповідність результатів фактичного виконання будівельних робіт з улаштуванням сходового майданчику зі сходами та пандусу, як окремих складових комплексу будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 під магазин вимогам і положенням, як проектної документації на їх виконання, так і чинних державних будівельних норм, стандартів і правил, в даному випадку, може виступати лише їх демонтаж, так як з огляду під час зведення, принципово інших конструктивних рішень, габаритних розмірів і конфігурації та принципово інших видів будівельних робіт і матеріалів, аніж це передбачено у проектних рішеннях на їх зведення, усунути встановлені невідповідності, у будь-який інший спосіб, передусім шляхом перебудови, в даному випадку не вбачається можливим».
Крім того, судом взято до уваги, що земля, на якій відповідачка збудувала спірні об`єкти (бетонну конструкцію сходового майданчику зі сходами та пандусом), є прибудинковою територією та призначена для розміщення й обслуговування житлового будинку і належних до нього будівель та споруд та має задовольняти інтереси всіх мешканців цього будинку. Спірні об`єкти (бетонна конструкція сходового майданчику зі сходами та пандусом) створені на прибудинковій території без погодження співвласників.
Суд виснував, що споруджена відповідачкою бетонна конструкція порушує права інших землекористувачів, і, зокрема, позивачки.

Викладене, за висновком суду першої інстанції, свідчить про те, що бетонна конструкція, добудована відповідачкою як окрема складова комплексу будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 , підлягає знесенню.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням Новоукраїнського районного суду  Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року у даній справі,  ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, тому оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що задовольняючи позов суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та безпідставно прийшов до висновку, що у відповідачки відсутнє погодження такої добудови з усіма співвласниками будинку, що порушує майнові права позивача. 

Звертає увагу, що сторонами визнається та не оспорюється те, що будівництво відповідачкою сходового майданчику зі сходами та пандусом відбулося в межах реконструкції нею квартири під магазин; сторони не надавали суду пояснень та доказів, що реконструкція відповідачкою квартири під магазин здійснювалася без згоди позивачки, тобто судом першої інстанції вказана обставина не досліджувалася; 23 липня 2020 року ОСОБА_1 надала відповідачці письмову згоду на ремонт та реконструкцію квартири під магазин за адресою АДРЕСА_5 .

Вказує, що суд задовольнив позов про демонтаж сходового майданчику зі сходами та пандусу, на підставі лише припущень експертів та не зважаючи на наявність інших доказів у справі. До того ж, наявні у справі висновки експертів не містять підтвердження істотності порушення будівельних норм і правил під час реконструкції квартири відповідачки.

На переконання відповідачки, за відсутності в матеріалах справи реальних доказів порушеного права позивачки, суд першої інстанції мав відмовити у позові.

Наголошуючи на тому, що знесення самочинного об`єкта нерухомостіє крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи усунення порушень та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови, звертає увагу, що відповідачка жодного разу не притягувалась до відповідальності органами, на які покладений обов`язок контролю за дотриманням норм будівельного законодавства, а власник земельної ділянки - Новоукраїнська міська рада не вимагає демонтажу спірних об`єктів.
Стверджує, що позивачка не довела факт самочинності будівництва (порушення істотних будівельних норм та правил), порушення її прав, як власника сусіднього приміщення по будинку та обґрунтованості захисту її прав лише у обраний спосіб.
Короткий зміст заперечень проти вимог і доводів апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, звертає увагу на доводи позову про те, що несуча стіна багатоквартирного будинку є конструктивним елементом будинку та спільною сумісною власністю всіх співвласників будинку, тому рішення щодо добудови нежитлового приміщення з облаштуванням в несучій стіні і окремого входу до нежитлового приміщення, повинне прийматись всіма співвласниками будинку. Наполягає на тому, що долучена до апеляційної скарги розписка позивачки про згоду на реконструкцію квартири відповідачки має бути відхилена як доказ, оскільки подана із порушенням процесуальних правил. Водночас, зауважує, що позивачка не заперчувала проти спорудження сходового майданчика і пандусу, але виключно за умови дотримання при будівництві (реконструкції) нормативних та технічних вимог. До того ж, відповідачка надає доказ згоди на реконструкцію її квартири тільки одного співвласника багатоквартирного будинку, а не всіх співвласників, як того вимагає Закон. Вважає, що доводи скарги щодо відсутності порушеного права позивачки не заслуговують на увагу, оскільки порушення прав останньої підтверджується двома висновках експертів. Зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив, що до складу предмету позову входить істотне порушення зведення сходового майданчику зі сходами та пандусу, а також відсутність погодження такої добудови з усіма співвласниками будинку, що порушує майнові права позивачки. Оскільки спірний об`єкт зведений на земельній ділянці, яка є у спільній власності та цей об`єкт примикає до несучої стіни, яка також є у спільній власності, на думку позивачки, вимога про знесення об`єкта, що збудований з істотним порушенням норм і правил будівництва без отриманої на це згоди усіх співвласників багатоквартирного будинку, є цілком логічною і правомірною (а.с. 91-98 том 3).
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 року залишено без руху; запропоновано скаржниу в у встановлений судом строк усунути недоліки апеляційної скарги.
Згідно з ухвалою апеляційного суду від 30 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
02 січня 2025 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду у суді апеляційної інстанції на 25 лютого 2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
У судовому засіданні 15 лютого 2025 року апеляційним судом оголошено перерву до 09 квітня 2025 року.
У судовому засіданні 09 квітня 2025 року представник скаржниці підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивачки проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів постановила судове рішення у справі проголосити у судовому засіданні 21 квітня 2025 року о 12 год. 00 хв, про дату, час та місце проведення якого у відповідності до вимог процесуального закону повідомлено учасників справи (а.с. 133-135 том 3).
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 392 від 17 березня 2017 року (а.с.18-22 том 1), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 23 том 1).
Відповідно до договору дарування від 16 жовтня 2010 року ОСОБА_2 набула права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 34-35 том 1), що також підтверджується Витягом Державного реєстру правочинів та Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 36-37 том 1).
Як вбачається з довідки Новоукраїнського ЖКП № 149 від 17 жовтня 2022 року в будинку по АДРЕСА_7 відсутнє ОСББ. Новоукраїнське ЖКП співвласникам багатоквартитрного будинку надає послугу з управління багатоквартирним будинком згідно з договором № 160 від 31 травня 2019 року (а.с.11 том 2).
Сектором містобудування та архітектури Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області надано ОСОБА_2 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва № 4 від 04 серпян 2020, реконструкції квартири АДРЕСА_2 під магазин (а.с. 32-33 том 1).
Реконструкція квартири АДРЕСА_2 під магазин здійснювалася на підставі Повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками КД 051201230951 від 06 січня 2021 року (а.с.46-51 том 1).
Будівельні роботи щодо реконструкції квартири проводились відповідачкою відповідно до умов робочого проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 », складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічне бюро» (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт, пов`язаних із створенням об`єкта архітектури серії АР № 002196 від 14 серпня 2012 року, серія АЕ від 26 липня 2018 року (а.с. 201-221 том 1) на підставі Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єктів будівництва № 4 від 04 серпня 2020 року, затверджених сектором містобудування та архітектури, та який отримав позитивний Звіт щодо проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та можливості реконструкції квартири АДРЕСА_2 (а.с. 232-245 том 1).
Умовами робочого проекту «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 » та вимогами ДБН В2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд» передбачено розміщення влаштування металевих сходів та пандусу для доступу до приміщення з АДРЕСА_6 згідно з вимогами доступності громадських будинків і споруд для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення для забезпечення доступу таким особам з поверхні землі до основного входу до будівлі.
Декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 29 жовтня 2021 року визначено, що вважати закінчений об`єкт - реконструкція квартири АДРЕСА_2 , голотовим до експлуатації (а.с. 52-56 том 1).
Позивачкою стверджується, що будівництво сходового майданчику зі сходами та пандусу, яке відбулось у ході здійсненої відповідачкою реконструкції квартири АДРЕСА_2 , здійснено з істотним відхиленням від проекту, суперечить інтересам позивачки та порушує її майнові права. 
Листом заступника голови Новоукраїнської міської ради від 26 листопада 2021 року у відповідь на звернення позивачки повідомлено останню, що робочою групою у складі заступника міського голови Кошеля А.Ю., начальника відділу містобудування та архітектури Коробова А.О. та головного інженера Новоукраїнського ЖКП Іська С.В. було здійсно розгляд вказаних у зверненні обставин. При цьому було обстежено прибудинкову територію по АДРЕСА_7 , за результатом чого був складений акт. Враховуючи ситуацію, що склалася, виконавчим комітетом рекомендовано заявниці та її сусідам налагодитти добросусідські відносини та на договірних умовах вирішити варіанти вирішення проблеми користування квартирою та поряд розташованого пандусу (а.с. 40-45 том 1).
На підтвердження доводів позову ОСОБА_1 до суду першої інстанції було надано висновок судового експерта ОСОБА_4 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28 вересня 2022 року № 29/22, відповідно до якого на поставлені йому запитання експерт надав наступні відповіді:
1. Проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що результати фактичного виконання будівельних робіт з улаштування сходового майданчику зі сходами та пандусу, як окремих складових комплексу будівельних робіт з реконструкції квартири  АДРЕСА_2  під магазин, не відповідають вимогам і положенням, як проектної документації на їх виконання, та і чинних державних будівельних норм, стандартів і правил, якими регулюється зазначене коло питань, з одночасною присутністю у результатах виконання таких робіт, деяких з кваліфікуючих ознак, під якими законодавцем розуміється самочинне будівництво.
2. Проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що з будівельної точки зору, мають місце об`єктивні фактори, які у зв`язку з фактичним місцем розташування та конфігурацією пандусу, реконструйованої під магазин квартири  АДРЕСА_2  її власником - ОСОБА_2 , можуть створювати передумови до появи незручностей у реалізації права власника суміжної квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 і є прилеглою до квартири АДРЕСА_3 , на приватність, а також у забезпеченні захищенності такої квартири від несанкціонованого проникнення до неї та окрім іншого у можливості реалізації свого права на перепланування зазначеної квартири АДРЕСА_4 , у тому числі і шляхом улаштування окремого входу-виходу до(з) приміщень такої квартири на місці віконного отвору в зовнішній стіні будинку.
3. Проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що з огляду на фактичне конструктивне рішення, як сходового майданчику зі сходами, так і пандусу, а також матеріали з яких їх виконано, на думку експерта, єдиною технічною можливістю усунути невіповідності результатів фактичного виконання будівельних робіт з улаштування сходового майданчику зі сходами та пандусу, як окремих складових компдексу будівельних робіт з реконструкції квартири  АДРЕСА_2  під магазин, вимогам і положенням, як проектної документації на їх виконання, так і чинних державних будівельних норм, стандартів і правил, в даному випадку, може виступати лише їх демонтаж, так як з огляду на застосування під час зведення, як зазначених сходового майданчику зі сходами, так і пандусу, принципово інших конструктивних рішень, принципово інших габаритних розмірів і конфігурації та принципово інших видів будівелних виробів і матеріалів, аніж це передбачено у проектних рішеннях на їх зведення усунути, встановлені у відповіді на перше питання невідповідності, у будь-який інший спосіб, передусім шляхом перебудови, в даному конкретному випадку, не видається можливим.
При цьому в якості об`єкта демонтажу, рахувати бетонову конструкцію, як зазначених схового майданчику зі сходами, так і пандусу, з їх розташуванням, як нижче планувальної позначки землі (фундаментна частина) та і вище (власне наземна частина) з усім наявним, станом на момент проведення обстеження, опорядженням та оздобленням (кам`яна плитка, добірні елементи сходинок тощо), а також додатковими пристроями безпеки (металева перильна огорожа).
4. Окремими положеннями такого нормативно-правового акту, чинного в Україні в галузі будівництва, як Закон України «Про регулювання містобудівної діляності», передбачена можливість скасування, як містобудівних умов та обмежень, так і дозвільних документів на право виконання будівельних робіт і реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у випадку встановлення фактів невідповідності результатів фактичного виконання будівельних робіт, інформації, зазначеній з цього приводу у вихідних даних для проектування та проектній документації на будівництво. Суть цієї можливості висвітлена у ст.ст. 29 та 39-1 цього Закону (а. с. 60-114 том 1).
У судовому засіданні суду першої інстанції, проведеного 08 лютого 2023 року, було допитано експерта ОСОБА_4 , де останній пояснив, що при виконанні будівельних робіт біля будинку не були дотримані державно-будівельні норми та вимоги проектно технічної документації. Разом з тим, пояснив, що при виконанні експертного дослідження йому не були відомі вихідні дані, на які посилається представник відповідача (а. с. 96 - 98 том 2).

Згiдно з матерiалами геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування місце розташування: АДРЕСА_5 за системою висот Балтійська висота координат рiвня вул. Соборна (152,74 м) вища за висоту координат внутрішньої вiдмостки будинку (151,93 м) на 0,81 м (а.с.138-146 том 1).
Відповідно до звіту експерта Зарюхіної З.Д. від 04 листопада 2022 року про проведення технічного обстеження відповідності уклону зовнішнього пандусу біля входу в нежитлове приміщення магазину по АДРЕСА_5 , експертом встановлено, що уклон пандуса становить 5,7%. Наявний уклон є меншим за максимально-допустимий 8%, а отже повністю відповідає вимогам ДБН В.2.2-40:2018 «Будинки і споруди. Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення» (а.с. 222-231 том 1).
У висновку експерта Шевченко І., складеному за результатами проведення призначеної судом першої інстанції у даній справі судової будівельно-технічної експертизи № 608/23-27 від 21 червня 2024 року зазначено, що пандус та ганок біля приміщення № 5 по АДРЕСА_3 побудовані з наступними порушеннями: «в повній мірі не відповідають розробленій ТОВ «Експертно-технічне бюро» проектній документації, а саме затвердженому замовником ОСОБА_5 . Робочому проекту на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що пандус та ганок біля приміщення № 5 побудований без проектної документації, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 3 Порядку влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури або їх розумного пристосування»; «пандус має однобічну огорожу та бокове кріплення до стійок, що є порушенням п. 5.3.2 ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення із Зміною №1» та п.5.6. ДБН В.2.2.-9:2018 «Будинки і споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення із Зміною №1»; «огороження сходів має бокове кріплення до стійок, що є порушенням п.5.2.3 ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення із Зміною №1» «відсутні засоби орієнтації та інформаційної підтримки, а саме тактильні та візуальні елементи доступності, аудіпоказчики, які повинні бути передбачені на всіх шляхах руху до будівель і споруд. Основні положення із Зміною №1» та п. 5.14 ДБН В.2.2.-9:2018 «Будинки і споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення із Зміною №1».
Через відсутність відповідної методики, експерт не може надати відповідь щодо поставленого питання: «Чи є такі порушення істотними порушеннями будівельних норм та правил?».
«Дослідивши візуально-інструментальним методом конструкцію зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_7 до якої прибудовані пандус та ганок, не було встановлено будь-яких змін або наявних дефектів, які б могли вплинути на її міцність та безпечність. Інші конструктивні житлового будинку не досліджувалися через відсутність будь-якого конструктивного зв`язку з об`єктами дослідження».
«Влаштування пандусу та ганку біля приміщення будинку АДРЕСА_2 , які побудовані не відповідно до розробленої проектної документації в частині конфігурації та застосованих при будівництві матеріалів, порушують права власника квартири АДРЕСА_1 в частині приватності та в подальшому можуть перешкоджати здійсненню намірів щодо облаштування дверного отвору на місці існуючого вікна» (а.с.139-153 том 2).
Роздруківка Реєстру документів ЄДЕССБ свідчить, що 09 лютого 2021 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області було видане повідомлення про початок виконання будівельних робіть з реконструкції позивачкою квартири АДРЕСА_1 , а Новоукраїнською міською радою - відповідні містобудівні умови та обмеження (а.с. 178-183 том 2).
З наданої відповідачкою до суду апеляційної інстанції копії заяви позивачки вбачається, що 13 липня 2020 року ОСОБА_1 була надана ОСОБА_2 письмова згода на ремонт та реконструкцію квартири під магазин за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 65 том 3).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом у даній справі, позивачка вказувала на те, що будівництво сходового майданчику зі сходами та пандусу, яке відбулось у ході здійсненої відповідачкою реконструкції квартири АДРЕСА_2 , здійснено з істотним відхиленням від проекту, істотним  порушення будівельних норм і правил, а також суперечить інтересам позивачки та порушує її майнові права. 
У частині підстав пред`явленого позову щодо здійснення відповідачкою реконструкції об`єкта з істотним відхиленням від проекту, істотним порушення будівельних норм і правил, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності напувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Отже, задоволення негаторного позову можливе за сукупністю двох підстав: наявність у позивача права вимоги усунення перешкод; вчинення перешкод відповідачем.

За відсутністю хоча б однієї з обставин, підстави для задоволення негаторного позову відсутні.

       У постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 522/13307/16-ц зазначено, що підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником свого права. Таким чином, право власності має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Апеляційний суд виходить з того, що категорія власного інтересу фізичної особи не може отримати таке тлумачення, згідно з яким розумітися як повноваження здійснення загального нагляду за дотриманням усіма юридичними та фізичними особами вимог чинного законодавства, цивільний інтерес має носити завжди конкретний характер.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено апеляційним судом, на підтвердження своїх доводів позивачкою надано до суду висновок судового експерта ОСОБА_4 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28 вересня 2022 року № 29/22. Також, в обґрунтування доводів позову сторона посилається на висновок судового експерта, складений за результатами проведення призначеної судом першої інстанції у даній справі судової будівельно-технічної експертизи № 608/23-27 від 21 червня 2024 року.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Вимоги до висновку експерта встановлені у ст. 102 ЦПК України. Відповідно до зазначеної процесуальної норми , висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи . Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку . У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати, зокрема, його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Разом з тим, жоден із наявних у матеріалах справи експертних висновків не підтверджує факту створених відповідачкою та об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачкою свої правомочностей щодо належного їй права користування і розпорядження майном. Інших належних доказів на підтвердження зазначеного факту матеріали справи не містять.
Зважаючи на викладене, самі по собі відхилення від проекту реконструкції та допущені під час реконструкції відповідачкою квартири  АДРЕСА_2 порушення будівельних норм і правилне доводять порушення саме суб`єктивного цивільного права позивачки. 
Доводи позивачки щодо відсутності дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки з фактичних обставин справи вбачається, що як позивачкою надано відповідачці, так і відповідачкою надано позивачці дозволи на реконструкцію належних їм квартир під магазини без дозволів решти співвласників будинку, ці дозволи аналогічні, тобто відсутня згода всіх власників багатоквартирного будинку. 
При цьому, заперечення позивачки щодо прийняття до уваги апеляційним судом наданої скаржницею до суду апеляційної інстанції копії заяви ОСОБА_1 від 13 липня 2020 року про надання останньою згоди на ремонт та реконструкцію квартири під магазин за адресою: АДРЕСА_5 є необґрунтованими, оскільки зазначений доказ стосується обставин, які були предметом дослідження у суді першої інстанції.

У контексті викладеного апеляційним судом враховується також, що надання особою юридично значущої згоди чи відмова в наданні такої згоди є одностороннім правочином відповідної особи, який згідно із законом створює правові наслідки не тільки для особи, яка його вчиняє, а й для інших осіб (постанова Великої палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц).
Ураховуючи, що розпорядження спільним майном здійснюється за згодою всіх співвласників, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що важливе значення при вирішенні справ такої категорії має сам факт відповідного волевиявлення.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц також звернула увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи наведене, позивачка, яка надала відповідачці письмову згоду на реконструкцію належної останній квартири під магазин, не може посилатись на порушення своїх прав лише внаслідок реалізації відповідачкою цієї згоди.

Щодо стверджуваного позивачкою порушення її права на приватність, колегія суддів враховує наступне.
За змістом положень  ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок визначено як житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу УРСР до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.
З огляду на викладене нежилим є приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.
При цьому для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема спосіб і порядок їх використання (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 904/663/19).

За викладеного, визначальним для правильного вирішення спору у цій його частині апеляційний суд вважає з`ясування та визначення правового статусу квартири позивачки у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи вона все ще належить до житлових приміщень, чи є нежитловим приміщенням у структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачка має намір, який наразі нею реалізується, щодо здійснення реконструкції належній їй квартири АДРЕСА_1 під магазин. 
Відповідачкою стверджується, та ОСОБА_1  зазначеного не спростовано, щопозивачка з 2021 року здійснює переобладнання своєї квартири під магазин та влаштувала в цій квартирі додатково двоє дверей, які є скляні з низу до верху.
09 лютого 2021 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області видано повідомлення про початок виконання будівельних робіть з реконструкції позивачкою квартири АДРЕСА_1 , а Новоукраїнською міською радою - відповідні містобудівні умови та обмеження, що підтверджується наявною у справі роздруківкою з Реєстру документів ЄДЕССБ. 

У висновку судового експерта ОСОБА_4 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 28 вересня 2022 року № 29/22 (відповідь на друге питання) значиться, зокрема, що проведеною будівельно-технічною експертизою встановлено, що з будівельної точки зору, мають місце об`єктивні фактори, які у зв`язку з фактичним місцем розташування та конфігурацією пандусу, реконструйованої під магазин квартири  АДРЕСА_2  її власником - ОСОБА_2 , можуть створювати передумови до появи незручностей у реалізації права власника суміжної квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 і є прилеглою до квартири АДРЕСА_3 , у можливості реалізації свого права на перепланування зазначеної квартири АДРЕСА_4 , у тому числі і шляхом улаштування окремого входу-виходу до(з) приміщень такої квартири на місці віконного отвору в зовнішній стіні будинку.
Викладені фактичні обставини у своїй сукупності свідчить про те, що належна позивачці квартира фактично не використовується нею як об`єкт житлового фонду, а тому доводи щодо порушення відповідачкою її права на приватність не заслуговують на увагу.

Судом враховано, що доводи позовної заяви про те, що факт існування спірного пандусу значно полегшує доступ (незаконне проникнення) до квартири позивачки третіх осіб ґрунтується на ймовірності неправомірної поведінки третіх осіб, тобто на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи, до того ж кінцева мета сторони надати приміщенню статус «нежитлового», така процедура розпочата. Апеляційним судом також зясовувалась альтернативна можливість облаштувати пандус, як вказала у суді представник ОСОБА_2 , інший варіант є неможливим, у зв`язку з наявними деревами біля спірного об`єкту. 

Також колегія суддів не бере до уваги доводи про те, що здійснена відповідачкою реконструкція вливає на можливість реалізації позивачкою свого права на перепланування квартири АДРЕСА_4 під магазин, оскільки зазначені обставини фактично вказують на існування спору між двома суб`єктами, що здійснюють підприємницьку діяльність, а тому такий спір не вирішується цивільним судом. 
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачкою у встановленому процесуальним законом порядку не доведено порушення своїх суб`єктивних прав як фізичної особи здійсненою відповідачкою реконструкцією квартири.
Доводи позову та заперечень на подану відповідачкою апеляційну скаргу наведених висновків апеляційного суду не спростовують.
Оскільки лише у випадку доведеності порушення самочинним будівництвом прав позивача, знесення самочинного будівництва можливо оцінювати на предмет можливості його застосування як крайнього заходу впливу на забудовника, у задоволенні позову необхідно відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Як обгрунтовано зазначає у апеляційній скарзі відповідачка, зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції безпідставно дотримано не було, а тому апеляційна скарга підлягає задовленню, а оскаржуване рішення - скасуванню.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. 

Оскільки за результатами апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати позивачки у суді першої інстанції залишаються за нею. Крім того, з позивачки підлягають стягненню витрати відповідачки зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2024 рокускасувати.
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 488,60 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський
О. А. Письменний