Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/62/25 Головуючий у суді І-ї інстанції Бистров С. А. 
Категорія - 173-2  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 року.                                                                  м. Кропивницький

       Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі  секретаря судового засідання Царук В.В.., особи, щодо якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1  та його захисника-адвоката Мазуренко Н.Ю., потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Калінки-Бондар О.Б., розглянувши в режимі відеоконференції у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника потерпілої на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2024, якою стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2024 провадження по справі стовно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції вказав, що посадова особа Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД 081940 від 06.10.2024 не зазначила наслідки дій ОСОБА_1 по відношенню до потерпілої ОСОБА_2 , щодо якої вони були спричинені, що є обов’язковою ознакою домашнього насильства, яка в сукупності з іншими ознаками утворює склад адміністративного правопорушення.
Тобто, не зазначено яка саме шкода могла бути завдана чи була завдана потерпілій, тому таке формулювання є неконкретним і неповним, оскільки не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Калінка-Бондар О.Б., просить скасувати постанову суду, визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції означеної вище статті.
Вказує на те, що 06.10.2024 близько 9-ї години ранку батьком потерпілої ОСОБА_3 було здійснено виклик патрульної поліції у зв`язку з тим, що його донька ОСОБА_2 кілька днів не виходить на зв`язок, з її телефону з ним спілкується чоловік доньки - ОСОБА_1 . До цього він протиправно утримував ОСОБА_2 у реабілітаційному центрі для наркозалежних.
Здійснюючи реагування на виклик, патрульні поліцейські прибули до місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , де після спілкування з учасниками події, відібрання заяви та пояснень у потерпілої, здійснивши оцінку ризиків вчинення домашнього насильства, склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081940 від 06.10.2024 та терміновий заборонний припис серії АА № 302064 від 06.10.2024, яким до ОСОБА_1 застосовано такі заходи, як: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) ОСОБА_2 ; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 ; заборона в будь-який спосіб контактувати зі ОСОБА_2 .
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081940 від 06.10.2024, зазначено що 06.10.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 в присутності дитини вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного, психологічного та економічного характеру, які полягали в штовханині, погрозах, нецензурно висловлювався в бік дружини, а також не давав користуватися її мобільним телефоном, дані дії були в присутності дитини ОСОБА_4 , за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З висновку спеціаліста-психолога за результатами психологічного дослідження ОСОБА_2 вбачається, що в період часу з 7 по 17 жовтня остання проходила психологічну корекцію та лікування у психолога ОСОБА_5 .
Вказує на те, що вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081940 від 06.10.2024; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; поясненнями, наданими в судовому засіданнями потерпілої ОСОБА_2 ; поясненнями свідка ОСОБА_3 ; висновком спеціаліста-психолога ОСОБА_5 .
Вказує на те, що посилання суду на формальну відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на наслідки вчинених ОСОБА_1 дій, а саме: «могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого» за наявності пояснень потерпілої та висновку спеціаліста-психолога ОСОБА_5 від 17.10.2024, з яких чітко прослідковуються негативні наслідки саме для потерпілої у вигляді шкоди її психологічному здоров`ю.
За таких обставин, вважає, що матеріалами справи підтверджено як подію, так і наявність складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
       Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Калінки-Бондар О.Б., які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мазуренко Н.Ю., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої,перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081940 від 06.10.2024, у провину ОСОБА_1 посталено те, що він 06.10.2024 о 09 год. 00 хв. за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 у присутності дитини вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного, психологічного та економічного характеру, які полягали в штовханині, погрозах, нецензурно висловлювався в бік дружини, а також не давав користуватися її мобільним телефоном, дані дії були в присутності дитини ОСОБА_4 , за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (а.п.1)
Допитаний в суді апеляційної інстанції особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що його дружина ОСОБА_2 з 2018 року має алкогольну залежність. Вона неодноразово лікувалася у медичному закладі. 19.12.2022 він відправив до США свою вагітну дружину ОСОБА_2 народжувати дитину. З нею поїхав також їх середній син ОСОБА_6 . 07.02.2023 дружина народила доньку і там пробула 4 місяці. Влітку 2023 року його дружина ОСОБА_2 з донькою та сином повернулися в Україну. Вони жили всі разом у будинку у АДРЕСА_2 , все було добре, допоки його дружина не почала знову пити. Також, його дружина вживає ОСОБА_7 , оскільки вона, як людина залежна не має нормального сну. Вказані таблетки вона почала змішувати з міцним алкоголем. 18.04.2024 він відправив свою дружину з трьома неповнолітніми дітьми до США. Там вона також продовжила зловживати алкоголем. Вже 05.09.2024 дружина повернулася з молодшою донькою в Україну. Вона приїхала лікуватися, бо за 5 місяців не могла зупинитися. Також, у дружини відкрита віза на 10 років і їй потрібно було виїхати з США і 08.10.2024 повернутися. У них була нормальна родина, ніякого домашнього насильства не було. 14.09.2024 дружина поїхала з подружками на відпочинок, а дитина була разом з ним. У неділю вона приїхала дуже п`яна. 16.09.2024 вона була з донькою весь день вдома. А ввечері вони разом поїхали привітати її подружку, у якої був день народження. Звідти вона вийшла з пляшкою вина. 16.09.2024 та 17.09.2024 їй стало дуже погано, у дружини були приступи судом. 18.09.2024 вранці він відвіз дружину до медичного закладу до знайомої лікарки, яка дала контактні дані реабілітаційного центру для наркозалежних. Вони поїхали туди та він оформив всі документи для того, що вивести дружину з такого стану. Телефон у дружини не забирав, а співробітники центру самі віддали йому телефон дружини. У центрі дружина перебувала з 18.09.2024 по 04.10.2024. Про те, де знаходилася його дружина, знали всі, зокрема її батько, мати, сестра. Однак 04.10.2024 батько його дружини написав заяву до поліції, що його донька зникла. До нього приїхала поліція, тому він поїхав в центр забрав свою дружину, щоб показати поліції, що все добре вона жива, здорова. Дружина написала на нього заяву до поліції, що нібито він без її волі відвіз її в цей центр. 04.10.2024 він привіз дружину додому, а вже 06.10.2024 близько 09.00 год. батько дружини приїхав до них додому разом з працівниками поліції, щоб показали, що з ОСОБА_8 все нормально. Оскільки вона спала, то він її розбудив і вона вийшла до батька. Він вийшов разом з нею, на руках у нього була донька. Батько ОСОБА_2 почав говорити, щоб він віддав дитину матері, він йому відповів, що не віддасть. Всі спілкувалися, ніякого насилля не було. Намагаючись закрити хвіртку воріт, він прибрав руку ОСОБА_2 і закрив її. Дружину ніхто не штовхав та не ображав. Однак, працівники поліції склали на нього протокол та винесли тимчасовий заборонний припис на 10 днів. Однак, складене не відповідає дійсності.
       Допитана в судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона з трьома своїми дітьми проживала в США. Також, найменшу свою дитину народжувала в Америці. Під час вагітності дізналася, що чоловік їй зраджує. 05.09.2024 вона повернулася з донькою із США до України, оскільки їй потрібно було виїхати з Америки та повернутися назад 08.10.2024. У цей час її старший син та середній залишилися в Америці. Однак, у зв`язку з тим, що її чоловік викрав всі документи для виїзду за кордон, тому вчасно виїхати до Америки вона не змогла, а в новій візі їй відмовили. Вказала, що з 18.09.2024 по 04.10.2024 вона перебувала в центрі, що знаходиться в с. Соколівка, чоловік її чимось напоїв і вона отруїлась. Їй було дуже погано, вона просила чоловіка, щоб він викликав швидку допомогу, натомість він відвіз її в якийсь центр, де її зачинили та вона там пробула 17 днів без телефону, без жодного зв`язку з рідними. За цей час її чоловік незаконно вивіз середнього сина з Америки, користувався її телефоном, від її імені викладав в соціальні мережі непристойні фото особистого характеру, вів листування з людьми від її імені, використовуючи нецензурні слова. 04.10.2024 її батько написав заяву до поліції, оскільки він не знав де вона знаходиться. Саме в цей день, її чоловік приїхав в центр, забрав її і відвіз додому. Весь цей час вона була закрита у будинку. Телефон її перебував у чоловіка. 06.10.2024 зранку до них додому приїхав її батько з працівниками поліції. У цей час вона спала. ОСОБА_1 підійшов до неї та нецензурно висловлюючись сказав, щоб вона піднімалась, для того щоб вийти до них. Лише тоді ОСОБА_1 повернув їй телефон. Вона вийшла до поліцейських, а чоловік забрав дитину до себе на руки і не віддавав їй дитину навіть на прохання працівників поліції. Працівникам поліції вона повідомила, що вона зачинена у будинку та самостійно не може з нього вийти. Чоловік виштовхнув її за хвіртку та зачинив її. Все супроводжувалось нецензурними словами. Працівники поліції склали протокол на ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства. Вона після 06.10.2024 зверталась до психолога, зараз вона продовжує лікуватися антидепресанти. Вдома чоловік при дитині висловлювався нецензурно в її адресу, штовхав, вночі закривав двері, щоб вона не взяла свій телефон, все було в присутності їх дочки. Обставини, що зазначені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення складеного 06.10.2024 стосовно її чоловіку ОСОБА_1 вона повністю підтверджує.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як передбачено положеннями частин 7 та 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, згідно з положеннями п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, зокрема, скасувати постанову та закрити провадження у справі.
В апеляційній скарзі представник потерпілої – адвокат Калінка-Бондар О.Б., ставила питання безпідставності закриття стосовно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Тобто, просила апеляційний суд скасувати постанову суду, визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення в межах санкції означеної вище статті.
У суді апеляційної інстанції заслухані потерпіла ОСОБА_2 та особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , до показань якого апеляційний суд ставиться критично та вважає їх непереконливими, з огляду на те, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов’язане фізичне, психологічне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім’ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Твердження ОСОБА_9 , що його дружина має алкогольну залежність, нічим не підтверджено, а його пояснення є непослідовними та суперечать фактичній поведінці ОСОБА_1 , адже з його слів знаючи, що дружина має алкогольну залежність, беззастережно відправляв її з трьома неповнолітніми дітьми за кордон. 
Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 081940 від 06.10.2024 слідує, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - 06.10.2024, тобто стягнення у даному випадку на правопорушника могло бути накладено не пізніше, як 06.01.2025.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження по даній справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з закінченням на момент розгляду даної справи апеляційним судом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу, що у правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а щодо застосування статті 38 КУпАП, зауважено, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.
Оскільки приписи ст. 247КУпАП є імперативними і чітко вказують на те, що суд повинен лише закрити провадження, не вирішуючи при цьому жодних інших питань, а п. 7 ст. 247КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі наявності чи відсутності вини особи у його вчиненні, відсутності чи наявності події і складу адміністративного правопорушення у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із закриттям провадження у справі внаслідок закінчення строку накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд не вправі вирішувати питання винуватості особи, щодо якої складено протокол, оскільки таке поєднання закриття справи з одночасним визнанням особи винуватою чи невинуватою особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.
Враховуючи вищевикладене, вважаю необхідним скасувати постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2024, про закриття щодо ОСОБА_1 провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона є передчасною і не відповідає фактичним обставинам справи, а тому провадження по даній справі необхідно закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

При цьому, за вказаних обставин, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, апеляційний суд не входить в обговорення питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому апеляційну скаргу представника потерпілої – адвоката Калінки-Бондар О.Б. необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Калінки-Бондар О.Б.– задовольнити частково, та скасувати постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2024, про закриття щодо  ОСОБА_1  провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрити провадження по даній справі відносно  ОСОБА_1 , у зв`язку з закінченням на момент розгляду даної справи апеляційним судом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду Ремез П.М.