УХВАЛА
17 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 990SCGC/23/25
провадження № 11-165 за 25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Шевцової Н.В.,
суддів Банаська О. О., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на ухвалу члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 від 13 березня 2025 року №1284/0/18-25 «Про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 лютого 2025 року № 278/3дп/15-25 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4, ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності»
УСТАНОВИЛА:
За результатами розгляду дисциплінарної справи, відкритої за дисциплінарною скаргою ОСОБА_1 , Третя Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя рішенням від 19 лютого 2025 року № 278/3дп/15-25 відмовила у притягненні суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4, ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та припинила дисциплінарне провадження.
ОСОБА_1 не погодився з рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя та подав скаргу до Вищої ради правосуддя ( далі - ВРП).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 24 лютого 2025 року зазначену скаргу передано члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 для проведення перевірки.
Ухвалою члена ВРП   ОСОБА_2 від 13 березня 2025 року №1284/0/18-25  скаргу ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 19 лютого 2025 року № 278/3дп/15-25 залишено без розгляду та повернуто скаржнику.
Своє рішення мотивував тим, що згідно із положеннями частини першої статті 51 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження. 
Оскільки Третя Дисциплінарна палата ВРП не надала скаржнику ОСОБА_1  дозволу на оскарження свого рішення про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4, ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, член ВРП ОСОБА_2 з посиланням на вимоги закону, які дозволяють ухвалити таке рішення, залишив без розгляду та повернув скаргу ОСОБА_1 .
Вважаючи ухвалу члена ВРП ОСОБА_2 необґрунтованою, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та зобов`язати ВРП прийняти до розгляду його скаргу.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1798-VIII ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом № 1798-VIII та Законом України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ).
Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють дисциплінарні палати ВРП (частина друга статті 42 Закону № 1798-VIII).
Процедура оскарження рішень, ухвалених дисциплінарними палатами ВРП, передбачена Законом № 1798-VIII.
Згідно з частинами другою, шостою статті 50 цього Закону за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді. Якщо Дисциплінарною палатою ухвалено рішення про відмову у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності, дисциплінарне провадження припиняється.
Відповідно до частини першої статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення. Скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.
За пунктом 2 частини шостої статті 51 цього Закону скарга на рішення Дисциплінарної палати залишається без розгляду і повертається особі, яка її подала, якщо скарга подана скаржником без дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.
Згідно з пунктом 14.1 Регламенту ВРП, затвердженого її рішенням від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП), право оскаржити до ВРП рішення Дисциплінарної палати не пізніше десяти днів із дня його ухвалення має суддя, а також за наявності дозволу Дисциплінарної палати - скаржник.
Пунктом 14.2 Регламенту ВРП питання про надання дозволу скаржнику на оскарження рішення Дисциплінарної палати вирішується під час постановлення нею рішення у дисциплінарній справі.
Згідно з пунктом 13.43 Регламенту ВРП рішення Дисциплінарної палати повинне відповідати вимогам частини восьмої статті 50 Закону № 1798-VIII. При ухваленні рішення Дисциплінарна палата може надати дозвіл скаржнику на оскарження рішення палати, зокрема у разі, якщо рішення прийнято не одноголосно та/або якщо прийняте рішення не збігається з позицією доповідача. У рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Дисциплінарна палата може встановити порядок його виконання.
Зі змісту наведених нормативних положень випливає, що можливість (або доступ) до оскарження рішення дисциплінарного органу про відмову відкрити дисциплінарного провадження за дисциплінарною скаргою особи, яка має право на це оскарження, залежить від волі дисциплінарного органу. Останній основує своє рішення, зазвичай, на підставі власного розсуду, оскільки умов чи підстав, за яких ухвалюється таке рішення, законодавство не містить, лише Регламент ВРП дає «примірний» перелік умов, за яких надається дозвіл на оскарження(пункт 13.43 Регламенту ВРП).
Так, за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 . Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалила рішення про відмову у притягненні суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4, ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності та припинила дисциплінарне провадженняі не надала скаржнику ОСОБА_1 дозволу на оскарження її рішення.
Як вже згадувалося, член ВРП ОСОБА_2 через те, що дисциплінарний орган не надав дозволу на оскарження згаданого вище рішення, послався на пункт 2 частини шостої статті 51 Закону № 1798-VIII і залишив скаргу скаржника ОСОБА_1 без розгляду.
За правилами частини сьомої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду. Така скарга розглядається за правилами касаційного провадження, встановленими цим Кодексом.
Згідно з положеннями абзацу першого частини першої статті 52 Закону №1798-VIII до суду може бути оскаржене рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати.
Частиною третьою статті 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.
Системний і цільовий підхід до розуміння положень частин другої, шостої статті 50, частин першої, шостої статті 51, статі 52 Закону № 1798-VIII в поєднанні з положеннями статті 266 КАС України у контексті обставин цієї справи дає підстави стверджувати, що рішення дисциплінарного органу про відмову притягнення до дисциплінарної відповідальності судді з припиненням стосовно неї дисциплінарного провадження, щодо якого дисциплінарний орган не надав дозволу на його оскарження, ухвалене за результатами розгляду дисциплінарної скарги скаржника, котрий не є суддею, є тим актом дисциплінарного органу, який на підставі умов, встановлених законом, не може оскаржуватися до ВРП як до органу, компетентного розглядати такі скарги. 
Відштовхуючись від наведеного, можна констатувати, що якщо на підставі закону автору дисциплінарної скарги (не судді) не дозволено оскаржити до ВРП рішення дисциплінарного органу про відмову притягнути суддю (суддів) до дисциплінарної відповідальності з припиненням дисциплінарного провадження, то не може бути законних підстав й для касаційного перегляду рішення члена ВРП про залишення без розгляду скарги такої особи на це рішення, оскільки за наслідками судового касаційного розгляду скарги скаржника на таке рішення не можливо зобов`язати ВРП як державний орган, до якого оскаржується рішення дисциплінарного органу, розглянути скаргу на акт дисциплінарної органу, який за законом не розглядається і не може розглядатися.
Аналогічний правовий висновок викладений у ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 9901/344/21.
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 333 в поєднанні з положеннями частини сьомої 266 КАС УкраїниВелика Палата Верховного Суду може відмовити у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаргу подано на рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки скарга ОСОБА_1 подана на рішення ВРП, яке не підлягає касаційному оскарженню, тому вона не може бути касаційним приводом для відкриття касаційного провадження, а разом з доданими до неї матеріалами підпадає під повернення скаржнику.
Описані обставини відмови для відкриття касаційного провадження не свідчать про обмеження ОСОБА_1 доступу до суду, позаяк висновки про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження основуються на фактичних та юридичних підставах, природа яких окреслена вище.
Європейський суд з прав людини визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010).
Керуючись статтями 24, 266, 333 Кодексу адміністративного судочинства України Велика Палата Верховного Суду 
 
УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 від 13 березня 2025 року №1284/0/18-25 «Про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 лютого 2025 року № 278/3дп/15-25 про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4, ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності».
Скаргу та додані до неї матеріали повернути ОСОБА_1 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                       Н. В. Шевцова 
        Судді:	          О. О. Банасько           Ю. Л. Власов           І. А. Воробйова           М. І. Гриців           О. А. Губська           Ж. М. Єленіна           Л. Ю. Кишакевич           В. В. Король		О. В. Кривенда М. В. Мазур С. Ю. Мартєв К. М. Пільков О. В. Ступак І. В. Ткач О. С. Ткачук В. Ю. Уркевич