ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/10618/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року (головуючий суддя Петренко О.С.) 
у справі  №340/10618/23
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області від 28.06.2023 №112750006244 про відмову у призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним та скасувати протокол Головного управління ПФУ в Кіровоградській області від 29.06.2023 №112750006244 про відмову в призначенні йому пенсії,
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Рівненській області щодо не зарахування до його страхового стажу періодів роботи у рф з 07 квітня 1995 по 12 травня 1999 та щодо не зарахування для обчислення пенсії заробітної плати /доходу/ за період роботи у рф з 07.04.1995 по 12.05.1999,
- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Кіровоградській області щодо не зарахування до його страхового стажу періодів роботи у рф з 07 квітня 1995 по 12 травня 1999 та щодо не зарахування для обчислення пенсії заробітної плати /доходу/ за період роботи у рф з 07.04.1995 по 12.05.1999,
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області:
зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи у рф в АО «Норильський комбінат» з 07.04.1995 по 12.05.1999,
провести з моменту звернення перерахунок призначеної позивачу пенсії, для обчислення якої врахувати заробітну плату /дохід/, вказану в архівній довідці АТ «Норильський комбінат» з 07.04.1995 по 12.05.1999;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області провести виплату недоплаченої суми пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області. Рішенням від 28.06.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем повідомлено, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому зарахувати періоди роботи позивача у російській федерації до страхового стажу не має можливості. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області від 28.06.2023 №112750006244 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 21.06.2023 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової позиції наданої судом у даному рішенні, та зарахувавши до його пільгового стажу період роботи у російській федерації з 07.04.1995 по 12.05.1999.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення його права на включення вказаного періоду роботи до страхового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків та відсутність активних дій органу Пенсійного фонду України для отримання таких відомостей, а оскільки спірні періоди роботи позивача у рф підтверджені належними документами (трудовою книжкою та відповідними довідками), такі періоди роботи мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 - ГУ ПФУ в Кіровоградській області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Відповідач вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи, оскільки вказаний стаж набутий на території рф, яка припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому підстави для зарахування зазначених періодів роботи в рф відсутні.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ГУ ПФУ в Кіровоградській області та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати. Відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди робота позивача, не свідчить про несплату таких внесків. Позивачем надано всі необхідні підтверджуючі документи для врахування до страхового стажу періоду роботи на території російської федерації.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем-1 в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості саме в цій частині.
Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалам справи, позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФ України в Кіровоградській області, із заявою від 21.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглянута Головним управлінням ПФУ в Рівненській області.
Рішенням від 28.06.2023 №112750006244 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні зазначено, що періоди роботи на території рф не зараховано до страхового стажу, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому на осіб, які працювали в рф після 01.01.1992, не поширюються норми цієї Угоди (а.с.8).
Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення пенсії. 
30 серпня 2023 року позивачеві призначено пенсію за віком, але періоди роботи на території російської федерації до страхового стажу не враховано, у зв`язку з чим не зараховано заробітну плату за даний період для обчислення пенсії.
Підставою відмови в частині не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російської федерації з 07.04.1995 по 12.05.1999 зазначено ту обставину, що росія припинила участь в Угоді про гарантії драв громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Позивач, вважаючи, що надав всі необхідні документи, що підтверджують стаж роботи на території російської федерації, а також довідки про нараховані суми заробітку із зазначенням про те, що з цих сум проведено утримання у пенсійний фонд російської федерації, тому пенсійний орган неправомірно не зарахував до страхового стажу періоди робота позивача з 07.04.1995 по 12.05.1999, звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За правилами ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
В спірному випадку за позицією пенсійного органу до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року, оскільки з 01.01.2023 рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав  учасниць СНД  у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Починаючи з 01.01.2003 пенсії громадянам, які проживали чи працювали на території рф, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд першої інстанції надав належну оцінку таким доводам і дійшов висновку про їх помилковість, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1, 2 ст.4 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі та із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
За приписами статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли, в тому числі Україна та російська федерація.
Метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обрахування пенсій здійснюється із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. 
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Отже, обчислення стажу особи здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась її трудова діяльність. Пільговий стаж, набутий на території однієї з цих держав, визнається іншою державою.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017) та від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Згідно зі ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, кожний її учасник може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію, тоді дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. 
Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї  Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. 
01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23.12.2022 і яким зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022 і якою постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
З приводу застосування вказаної Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Оскільки відповідно до статті 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, положення Закону № 2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення постанови Кабінету Міністрів України №1328 - з 02.12.2022.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 Україна, як держава – учасниця Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, виконує зобов`язання, взяті згідно цієї Угоди від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992  не впливає на право позивача на зарахування періодів його роботи до страхового стажу, що мали місце в період дії вказаної Угоди.
Виходячи з наведеного правового регулювання, суд апеляційної скарги погоджується з судом першої інстанції про помилкове посилання пенсійного орану у спірних правовідносинах на  припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки вказані обставини не стосуються періодів роботи позивача під час дії вказаної Угоди, в даному випадку - з 07.04.1995 по 12.05.1999.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача вказаний період роботи з 07.04.1995 по 12.05.1999. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують. 
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року у справі №340/10618/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко