Номер провадження: 33/813/966/25
Номер справи місцевого суду: 492/27/25 
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Чеботар А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 11.03.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205241 від 26 грудня 2024 року, згідно змісту якого 26 грудня 2024 року о 00 год. 40 хв., ОСОБА_1 , по вул. Центральна, с. Павлівка Болградського району Одеської області, керував автомобілем марки «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, не чітка мова, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Арцизького районного суду Одеської області від 11.03.2025 року , ухвалити нову якою провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доводам сторони захисту, що ОСОБА_1 є водієм у військовій частині НОМЕР_2 і під час розгляду справи перебував на фронті та захищав країну, а тому вважали, що суд першої інстанції виніс упереджене рішення у справі.
Вважали, не належне смс-сповіщення ОСОБА_1 про дату час та місце судового засідання з розгляду даної справи в суді першої інстанції, так як ОСОБА_1 не підписував заяви, про отримання судових повісток у такий спосіб.
Зазначали, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена без дотримання вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.
Посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення сторона захисту вважала, що він не може сам по собі бути самостійним доказом у справі, так як інших належних та допустимих доказів у даній справі немає.
Вважали письмові докази складені поліцейськими, у вигляді акту огляду на стан сп`яніння, письмових пояснень ОСОБА_1 , заяви про отримання смс-сповіщень від суду недопустимими та такими, що не відповідають вимогам закону.
Зазначали, що доданий до матеріалів справи відеозапис також не допустимим доказом у справі, так як з даного відеозапису не вбачається фіксації руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , ознаків сп`яніння у ОСОБА_1 , ні відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, крім цього даний відеозапис не відповідає принципу безпрерервності.
Вважали, що розгляд справи за ст.130 КУпАП повинен проводитись за правилами КПК України, так як штраф , розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум і значно перевищує мінімальний розмір штрафу , визначеного ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає позбавлення права керування транспортними засобами, через що сторона захисту вважає, що проведення судового розгляду без присутності ОСОБА_1 є не законним.
Явка в судове засідання
Сторона захисту була сповіщена належним чином, від адвоката Афанасьєва А.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконфернцзв`язку, яке було задоволено.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення представника адвоката Афанасьєва А.О. в режимі відеоконференцзв`язку , який не заперечував що проведення судового розгляду без присутності ОСОБА_1 є можливим так як достатньо його участі, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Визнаючи винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205241 від 26 грудня 2024 року; 
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду; 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 грудня 2024 року, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме: Арцизька ЦРЛ та зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному закладі охорони здоров`я; 
-відеозаписом з нагрудного відеореєстратора № NС-3939 (компакт-диск), долученим до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Апеляційним судом перевіряючи мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205241 від 26 грудня 2024 року, згідно змісту якого 26 грудня 2024 року о 00 год. 40 хв., ОСОБА_1 , по вул. Центральна, с. Павлівка Болградського району Одеської області, керував автомобілем марки «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, не чітка мова, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився під фіксацію з застосуванням технічних засобів відеозапису, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння очей та обличчя, який відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння(а.с.3)
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 грудня 2024 року, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме: Арцизька ЦРЛ за фактом встановлених ознак сп`яніння та зроблено запис про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному закладі охорони здоров`я (а.с.4)
Відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, відображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме що подія стосовно водія  ОСОБА_1  фіксувалася з моменту зупинки транспортного засобу. З початку відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  знаходиться на місці водія транспортного засобу транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , двигун якого знаходиться у робочому стані, припаркований уздовж правого краю узбіччя. Поліцейськими роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, під час якої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у  ОСОБА_1 , та на запитання поліцейських чи вживав алкогольні напої останній  пояснив, що вживав алкогольні напої. Надалі поліцейськими роз`яснено, що в такому випадку  ОСОБА_1  пропонується пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі, чи останній вправі відмовитись від проходження огляду. На що  ОСОБА_1   заявив, що він згодний з правопорушенням  та відмовився від проходження процедури огляду на стан сп`яніння. Апеляційний суд бере до уваги, що поліцейським неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу – газоаналізатору «Драгер», а після того як водій ОСОБА_1   не виявив бажання проходити такий огляд  з висловленням коментаря, який суд сприймає як висловлення фактичної відмови від цього огляду, то поліцейський запропонував водію пройти медичний огляд на стан сп`яніння в лікарні, але водій ОСОБА_1 не виявив бажання проходити і такий огляд з висловленням коментаря, який сприймається як висловлення фактичної відмови від цього огляду, що зафіксовано на вищезазначеному відеозаписі про те, що «вживав алкогольні напої», що саме по собі пояснює наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, після чого поліцейськими роз`яснено права і обов`язки ОСОБА_1 та порядок оскарження дій поліцейських. Апеляційним переглядом встановлено, що відеозапис стосовно фіксування адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є повним, змістовим та дає можливість об`єктивно надати правову оцінку щодо події, яка відбулася 26 грудня 2024 року о 00 год. 40 хв., по вул. Центральна, с. Павлівка Болградського району Одеської області. 
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції був упереджений та не надав належної правової оцінки доводам сторони захисту, що ОСОБА_1 є водієм у військовій частині НОМЕР_2 і під час розгляду справи перебував на фронті та захищав країну, апеляційний суд дослідивши матеріали справи вважає такі доводи не слушними, адже представництво інтересів як і в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду здійснюється адвокатом Афанасьєвим Анатолієм Олександровичем, який приймав участь у справі надавав клопотання, виступав в судових засідання, тому з огляду на досліджені матеріали справи судом першої інстанції надано належного доступу до правосуддя ОСОБА_1 через представництво адвокатом Афанасьєвим А.О.. Крім того, в суді апеляційної інстанції представник вважав за можливе слухати справу без участі ОСОБА_1 , що свідчить про належний рівень представництва адвокатом Афанасьєвим А.О. інтересів ОСОБА_1 в судах, що не вплинуло на законність судового рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що смс-сповіщення ОСОБА_1 про дату час та місце судового засідання з розгляду даної справи в суді першої інстанції є не належним, так як ОСОБА_1 не підписував заяви, про отримання судових повісток у такий спосіб, апеляційний суд зазначає, що з огляду на те, що у справі інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Афанасьєв А.О., який цікавився процесом розгляду справи, заявляв клопотання виступав в судових засіданнях, то апеляційний суд вважає, що порушень щодо несповіщення сторони не доведено належними та допустимими доказами.
Твердження сторони захисту, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки ухвалена без дотримання вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як вину ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні доведено поза розумним сумнівом за сукупністю вище досліджених доказів.
Посилання сторони захисту на протокол про адміністративне правопорушення який вважала, що він не може сам по собі бути самостійним доказом у справі, так як інших належних та допустимих доказів у даній справі немає, апеляційний суд вважає не слушними, та такими, що слід залишити без задоволення, так як апеляційним переглядом досліджено вищевказані докази, які в сукупності поєднують один одного та належним чином доводять вину ОСОБА_1 ..
Доводи апеляційної скарги стосовно наявних письмових доказів складених поліцейськими, що вони не відповідають вимогам закону, апеляційний суд відхиляє за необґрунтованістю, так як дії поліцейських не були оскаржені у встановленому законом порядку, при цьому ОСОБА_1 відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису роз`яснювалась процедура оскарження.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що доданий до матеріалів справи відеозапис також не допустимим доказом у справі, апеляційний суд вважає не слушними, так як досліджений відеозапис відповідає принципу безперервності, з якого вбачається, що з початку відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на  місці водія транспортного засобу транспортного засобу «БМВ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , двигун якого знаходиться у робочому стані, припаркований уздовж правого краю узбіччя. Поліцейськими роз`яснено причину зупинки транспортного засобу, під час якої виявлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , та на запитання поліцейських чи вживав алкогольні напої останній пояснив, що вживав алкогольні напої. Надалі поліцейськими роз`яснено, що в такому випадку  ОСОБА_1  пропонується пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, або в медичному закладі, чи останній в праві відмовитись від проходження огляду. На що  ОСОБА_1   заявив, що він згодний з правопорушенням  та відмовився від проходження процедури огляду на стан сп`яніння, після чого поліцейськими роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 , жодних клопотань чи заперечень ОСОБА_1 під відеозапис не заявляв.
Доводи апеляційної скарги, що розгляд справи за ст.130 КУпАП повинен проводитись за правилами КПК України, апеляційний суд вважає не слушними, адже це не передбачено діючим законодавством, а тому є лише припущеннями сторони захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди  ОСОБА_1  зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 11.03.2025року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 25 квітня 2025 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький