П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/10590/24	

Перша інстанція: суддя Птичкіна В.В.,
повний текст судового рішення
складено 14.02.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Миколаївській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління служби безпеки України в Миколаївській області (далі – УСБУ) та, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними дії УСБУ щодо зменшення ОСОБА_1 , в довідках про розмір грошового забезпечення від 29.07.2024 року №108/2-100 станом на 01.01.2021 року; від 29.07.2024 року №108/2-101 станом на 01.01.2022 року, від 29.07.2024 року №108/2-102 станом на 01.01.2023 року розміру надбавки за особливості проходження служби та премії;
- зобов`язати УСБУ скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (далі – ГУПФ) довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, в яких на підставі Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) вказати розміри станом на 01.01.2021 - надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 20% посадового окладу; станом на 01.01.2022 - надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія -101% посадового окладу; станом на 01.01.2023 - надбавка за особливості проходження служби - 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та премія - 208% посадового окладу»;
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон №2262-ХІІ).
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 року відповідач виготовив довідки від 29.07.2024 №108/2-100,  від 29.07.2024 №108/2-101, від 29.07.2024 №108/2-102, в яких вказано розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 відповідно. В зазначених довідках вказані наступні розміри надбавки за особливості проходження служби у розмірі  та премії: в довідці №108/2-100 від 29.07.2023 року, станом на 01.01.2021 року надбавка за особливості проходження служби становить 54%, а премія - 10%; в довідці №108/2-101 від 29.07.2023 року, станом на 01.01.2022 року надбавка за особливості проходження служби становить 85%, а премія - 10%; в довідці №108/2-102 від 29.07.2023 року, станом на 01.01.2023 року надбавка за особливості проходження служби становить 92%, а премія -10%.
16.09.2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача про надання оновлених довідок про розмір його грошового забезпечення з врахуванням розмірів надбавки за особливості проходження служби у розмірі  та премії відповідно до наказів Централізованого управління СБУ від 15.10.2020 №1125/ДСК, від 15.02.2021 №155/ДСК, від 19.01.2023 №5/ДСК.
Листом від 14.10.2024  року відповідач відмовив позивачу у складанні зазначених довідок.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що накази Центрального управління СБУ безумовно не є рішеннями КМУ про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або про введення нових щомісячних додаткових видів  грошового забезпечення та премій, із прийняттям якого пов`язаний обов`язок відповідача оформити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення.
Також суд зазначив, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначений у довідках від 29.07.2024 №108/2-100, 108/2-101, 108/2-102 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідає розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за відповідною (аналогічною (прирівняною)) посадою (старший оперуповноважений 7 відділу УВКР СБУ), яку займав позивач на день звільнення зі служби, з урахуванням військового звання “майор”, а також додаткових видів грошового забезпечення в граничних розмірах, з якого повинен сплачуватись єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, надбавка за особливості проходження служби та премія за посадою “старший оперуповноважений 7 відділу УВКР СБУ або за прирівняною до цієї посади у граничних розмірах, установлених вищевказаними наказами Центрального управління СБУ, за січень 2021 року, січень 2022 року, січень 2023 року співробітникам-військовослужбовцям Управління не установлювались та не виплачувались у зв`язку з відсутністю таких посад у штаті регіонального органу СБУ (довідка фінансового відділу Управління вих. № 64/20-11267 від 28.11.2024).
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон №2262-ХІІ.
Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення військовослужбовців є положення частини третьої 3 статті 43 та частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ.
Згідно з частиною третьої статті 43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно з частинами першою та другою статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, визначений Порядком №45, згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених КМУ.
З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону №2262-ХІІ, є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, або введення для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, проведені на підставі рішення Кабінету Міністрів України, оскільки саме цьому органу законодавчо надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів грошового забезпечення для такого перерахунку. Перерахунок пенсії здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.
Постанова №704 встановлює тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно з пунктом 2 Постанови №704, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення військовослужбовцям СБУ встановлювалось відповідно до Інструкції №515/ДСК, наказу Центрального управління СБУ від 15.10.2020 №1125/ДСК «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01.10.2020» (далі - наказ №1125/ДСК), наказу Центрального управління СБУ від 15.02.2021 №155/ДСК «Про упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01.03.2021» (далі - наказ №155/ДСК), наказу Центрального управління СБУ від 21.01.2022 №45/ДСК «Про упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01.02.2022» (далі - наказ №45/ДСК), наказу Центрального управління Служби безпеки України від 19.01.2023 №5/ДСК «Про упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України з 01.01.2023» (далі - наказ №5/ДСК), від 06.10.2023 №385/ДСК «Про упорядкування грошового забезпечення військовослужбовців СБУ з 01.10.2023».
Як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, накази ЦУ СБУ, в розумінні норм чинного законодавства, не є рішеннями КМУ про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або про введення нових щомісячних додаткових видів  грошового забезпечення та премій, із прийняттям якого пов`язаний обов`язок відповідача оформити оновлену довідку про розмір грошового забезпечення.
Тобто, відповідні рішення уповноважених органів про зміну розмірів надбавки за особливості проходження служби не є документами, які носять тимчасовий характер, не містять нормативно-правових приписів та не породжують будь-яких правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Встановлені зазначеними рішеннями надбавки за особливості проходження служби та премії не можуть розповсюджуватися на осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №380/16010/21.
Окрім того, апеляційний суд наголошує, що збільшення відсоткового розміру окремих видів грошового забезпечення військовослужбовців за посадою аналогічною тій, яку займав позивач на час звільнення зі служби, зокрема, надбавки за особливості проходження служби та премії, на підставі розпорядчих документів відповідного органу, не є тотожним підвищенню грошового забезпечення на умовах, у порядку та розмірах, передбачених КМУ, а тому таку зміну розміру грошового забезпечення за окремою посадою не можна розглядати як підвищення грошового забезпечення в цілому.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №380/14770/21, від 11.06.2024 у справі № 520/17087/23.
З матеріалів справи також вбачається, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , визначений у довідках від 29.07.2024 №108/2-100, 108/2-101, 108/2-102 станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідає розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за відповідною (аналогічною (прирівняною)) посадою (старший оперуповноважений 7 відділу УВКР СБУ), яку займав позивач на день звільнення зі служби, з урахуванням військового звання «майор», а також додаткових видів грошового забезпечення в граничних розмірах, з якого повинен сплачуватись єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Більш того, надбавка за особливості проходження служби та премія за посадою «старший оперуповноважений 7 відділу УВКР СБУ або за прирівняною до цієї посади у граничних розмірах, установлених вищевказаними наказами Центрального управління СБУ, за січень 2021 року, січень 2022 року, січень 2023 року співробітникам-військовослужбовцям Управління не установлювались та не виплачувались, у зв`язку з відсутністю таких посад у штаті регіонального органу СБУ (довідка фінансового відділу Управління вих. №64/20-11267 від 28.11.2024).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відповідач зазначив в спірних довідках розміри грошового забезпечення, відповідно до розміру грошового забезпечення діючого військовослужбовця за аналогічною посадою, яку позивач займав на день звільнення. Зміни грошового забезпечення позивача не відбулося, а отже підстави для виготовлення та направлення до  ГУПФ нових довідок відсутні.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Г.В. Семенюк