Справа № 153/699/24
Провадження № 22-ц/801/1077/2025
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гаврилюк Т. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року	Справа № 153/699/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.
Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»
на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 153/699/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію,
Ухвалу постановила суддя Гаврилюк Т. В.
Ухвалу постановлено о 09.47 год у м. Ямпіль Вінницької області
Дата складення повного тексту ухвали – 18 березня 2025 року,

встановив:

У травні 2024 року ТОВ «Енера Вінниця» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію в сумі 18 065,52 грн.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію, відмовлено.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Енера Вінниця» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року.
19 лютого 2025 року позивач ТОВ «Енера Вінниця» подав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій вказав, що нововиявленими обставинами є те, що 05 жовтня 2023 року при здійсненні ОСР заміни лічильника за адресою: АДРЕСА_1 , за якою надаються послуги з розподілу електричної енергії, були складені документи, а саме: акт про заміну/встановлення засобу обліку № 0386814, акт технічної перевірки вимірювального комплекту № 497794 із зазначенням особи споживача – ОСОБА_1 , особового рахунку, договору споживача про надання послуг з розподілу (передач) електричної енергії) і його підписом у даних документах та інші документи щодо надання послуг з розподілу, зокрема: фотофіксація лічильника з показами під час відключення; скріншот особового рахунку з обсягами споживання за запитуваний період. Також надані документи у підтвердження права власності на об`єкт постачання, а саме: реєстраційне посвідчення КП «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації», яке свідчить про те, що житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу житлового будинку від 03 листопада 2005 року у відповідності до якого ОСОБА_1 набуває у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день подання позовної заяви до суду першої інстанції у нього були відсутні ці документи, адже ні відповідач ні ОСР їх товариству не надавало. Такі обставини не могли бути відомі позивачу і не могли бути відомі 03 червня 2024 року під час винесення судом рішення, про перегляд якого подається дана заява, оскільки з`явилися у позивача лише 05 лютого 2025 року при отриманні відповіді № СО-61-131 від 04 лютого 2025 року від ОСР на запит позивача № 1.2.13-90331.
За таких обставин позивач вважає, що рішення суду підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Енера Вінниця» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відмовлено.
Позивач ТОВ «Енера Вінниця» подав апеляційну скаргу, у якій, пославшись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що не погодившись із рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та мотивами відмови, для з`ясування дійсних обставин справи і правомірності надання послуг з розподілу за адресою: АДРЕСА_1 (за якою рахується заборгованість у сумі 18 065,52 грн.), позивач 31 січня 2025 року направив запит про надання інформації до оператора системи розподілу (ОСР), яким є СО «Могилів-Подільські ЕМ» АТ «Вінницяобленерго», у якому просило надати підтвердження, що особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлено саме на споживача ОСОБА_1 та інші документи на підтвердження споживання електричної енергії в будинку по АДРЕСА_1 . 
05 лютого 2025 року ним отримана відповідь та завірені копії документів, із яких йому стало відомо, що відповідач дійсно є володільцем особового рахунку № НОМЕР_1 за вказаною адресою та є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .
На виконання вимог закону оператор системи розподілу – АТ «Вінницяобленерго» передав ТОВ «Енера Вінниця» - постачальнику універсальних послуг дані про вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання щодо споживачів, які з вимогами закону мають право на отримання універсальних послуг, таких категорій споживачів як побутові та малі не побутові, в тому числі по споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Отже, відповідач ОСОБА_1 приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги та фактичного споживання обсягів електричної енергії, опублікованого на веб-сайті товариства.
Відповідач у відзиві на позов ввів в оману суд, вказавши, що він не є власником об`єкта, на який здійснювалося постачання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 що спонукало позивача звернутися з письмовим запитом до ОСР для підтвердження чи спростування даного твердження відповідача та встановлення подальших правовідносин як з ОСР так і з відповідачем.
Зазначені обставини доводять той факт, що позивачу не були відомі і не могли бути відомі на час звернення до суду із позовом 08 травня 2024 року та під час винесення судом рішення 03 червня 2024 року – про відмову у задоволенні позову, оскільки з`явилися у нього лише 05 лютого 2025 року при отриманні відповіді № СО-61-131 від 04 лютого 2025 року від ОСР на свій запит.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не звернув уваги на такі обставини, які стали йому відомі лише 05 лютого 2025 року, про що він зазначив у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та які спростовують висновки суду у рішенні від 03 червня 2024 року у даній справі.
Суд першої інстанції не врахував, що нововиявленою обставиною, як юридичним фактом, який не був і не міг бути відомим позивачу, є саме обставина наявності акта про заміну/встановлення засобу обліку № 0386814 та акта технічної перевірки вимірювального комплексу № 497794, які підписав відповідач 05 жовтня 2023 року та які доводять належність відповідачу особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та інші документи, які існували на час розгляду справи і ухвалення судом рішення, та мають істотне значення для розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 25 квітня 2025 року надіслав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки зазначені позивачем обставини не є підставами для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, передбаченими статтею 423 ЦПК України та не спростовують фактів, встановлених судом під час розгляду справи і покладені в основу судового рішення, і не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішення, що переглядається. Одночасно надіслав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду із відзивом, вказавши, що копію ухвали суду про відкриття апеляційного провадження від 03 квітня 2025 року він отримав 24 квітня 2025 року і одразу ж на наступний день надіслав відзив. Вважає, що строк пропустив з поважних причин, тому просить його поновити.
Таке клопотання відповідача підлягає до задоволення з огляду на наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення (№ відправлення: 0610244748794) про вручення поштового відправлення, яким є ухвала Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, у якій також роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу в строк до 14 квітня 2025 року, яка надіслана судом відповідачу 07 квітня 2025 року та отримана ним 24 квітня 2025 року. 
В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Енера Вінниця» Шимотюк Ю. М. підтримала апеляційну скаргу і просить її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу просив розглянути справу без його участі, вказавши, що підтримує свій відзив.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію, відмовлено (а. с. 45-49).
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 грудня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Енера Вінниця» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року (а. с. 98-100).
19 лютого 2025 року позивач ТОВ «Енера Вінниця» подав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (а. с. 116-119).
Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не доведена наявність обставин, які в розумінні процесуального закону можуть вважатися нововиявленими. Існування на час розгляду справи і ухвалення судового рішення доданих позивачем до заяви документів не є нововиявленими обставинами, оскільки ним не доведено, що на час розгляду справи йому не було відомо і не могло бути відомо про наявність цих документів. Посилання позивачем на наявність документів, шо містять докази про власника житлового будинку і користувача особовим рахунком, саме по собі не спростовує фактів, які були покладені в основу судового рішення. Отже, зазначені позивачем обставини не є підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами і ці обставини не спростовують факти, встановлені судом на час розгляду справи і покладені в основу судового рішення та не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснені судом у судовому рішенні. 
Апеляційний суд погоджується із мотивами відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Згідно з частиною другою цієї статті підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Звернувшись до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, позивач зазначив про наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, а саме те, що 05 жовтня 2023 року при здійсненні ОСР заміни лічильника за адресою: АДРЕСА_1 , за якою надаються послуги з розподілу електричної енергії, були складені документи, а саме: акт про заміну/встановлення засобу обліку № 0386814, акт технічної перевірки вимірювального комплекту № 497794 із зазначенням особи споживача – ОСОБА_1 , особового рахунку, договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії) і його підписом у даних документах та інші документи щодо надання послуг з розподілу, зокрема: фотофіксація лічильника з показами під час відключення; скріншот особового рахунку з обсягами споживання за запитуваний період, а також документи у підтвердження права власності на об`єкт постачання, а саме: реєстраційне посвідчення КП «Ямпільське районне бюро технічної інвентаризації», яке свідчить про те, що житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу житлового будинку від 03 листопада 2005 року у відповідності до якого ОСОБА_1 набуває у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день подання позовної заяви до суду першої інстанції у нього були відсутні ці документи, адже ні відповідач ні ОСР їх товариству не надавало. Такі обставини не могли бути відомі позивачу і не могли бути відомі 03 червня 2024 року під час винесення судом рішення, оскільки з`явилися у позивача лише 05 лютого 2025 року при отриманні відповіді № СО-61-131 від 04 лютого 2025 року від ОСР на запит позивача № 1.2.13-90331.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2024 року встановлено, що позивачем не надано доказів, що саме відповідач ОСОБА_1 є власником особового рахунку електропостачання № НОМЕР_1 та розпоряджається електроенергією у будинку АДРЕСА_1 і є користувачем будинку за цією адресою. Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і є власником особового рахунку на електроенергію № 30050878. Позивач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надав, клопотань про витребування доказів, виклик свідків, призначення експертиз не надав.
Встановивши такі обставини, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Енера Вінниця» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електроенергію.
За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно вимог статтей 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім визначених випадків.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1 і 2 ст. 76 ЦПК України).
Докази мають бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України) та достатніми (стаття 80 ЦПК України).
Відповідно до частин 1-2, 4 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання зпяви по суті справи є правом учасника справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви).
У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, яка подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (стаття 175 ЦПК України).
Таким чином, позивач ТОВ «Енера Вінниця», звернувшись із даним позовом до суду, на виконання зазначених вимог ЦПК України повинен обґрунтувати свої заявлені вимоги, виклавши у позові обставини, зазначивши докази, що підтверджують дані обставини та додати до позовної заяви усі такі докази.
Не обґрунтування позивачем такими обставинами, про які він вказав у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та не підтвердження їх належними, достовірними, допустимими й достатніми доказами, призвело до ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що наведені позивачем обставини не можна визнати нововиявленими, оскільки ці обставини існували на час розгляду даної цивільної справи № 153/699/24, та вони могли і повинні бути відомі заявнику ТОВ «Енера Вінниця» на час розгляду даної цивільної справи; ці обставини входять до предмета доказування у справі та могли вплинути на висновки суду про права й обов`язки осіб, які беруть участь в цій справі – і позивача і відповідача.
Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги, які є безпідставними, необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Таким чином, зазначені позивачем ТОВ «Енера Вінниця» обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, а будь-яких інших обставин, які б могли бути визнані нововиявленими, позивач не зазначив у своїй заяві.
Отже підстави для перегляду рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 червня 2044 року за нововиявленими обставинами, відсутні.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального й процесуального права та є законною і до скасування не підлягає, а апеляційна скарга як безпідставна – не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» залишити без задоволення.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	Ю. Б. Войтко  	
  	І. В. Міхасішин  	

Повне судове рішення складено 30 квітня 2025 року