ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/564/25 Справа № 199/755/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Захарчук Ксенія Олегівна, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2024 року в цивільній справі номер 199/755/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 26 серпня 2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №2001668582601, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15000,00 гривень строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, зобов`язавшись повернути кредити в порядку, строки та на умовах, передбачених договором, сплативши проценти за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі. Оскільки позичальник не виконував належним чином взяті на себе договірні зобов`язання із повернення кредиту, в нього станом на 04 вересня 2023 року виникла кредитна заборгованість в загальному розмірі 273725,36 гривень, з яких: 125394,86 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 148330,50 гривень – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 04 вересня 2023 року за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року у розмірі 273725,36 та суму сплаченого судового збору у розмірі 3284,70 грн.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року станом на 04 вересня 2023 року в загальному розмірі 273725,36 грн, з яких: 125394,86 грн – заборгованість за тілом кредиту, 148330,5 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
У рахунок відшкодування судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір в розмірі 3284,70 гривень.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2024 року у справі №199/755/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню на підставі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення по справі.
Судом першої інстанції проігноровано факт того, що 16.09.2020 року у зв`язку із відсутністю необхідноситі у користуванні вказаною картою апелянт звернувся до банку із заявою про закриття пакету послуг та поточного рахунку № НОМЕР_1 . Вказану заяву було зареєстровано за №2001668582601 від 16.09.2020 року та прийнято працівником банку й відповідно закрито відповідний рахунок.
Односторонньо прийнято пояснення позивача щодо відсутності інформації про звернення відповідача із заявою про закриття рахунку за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року, та про не долучення відповідачем доказів звернення ним із заявою до банку про закриття рахунку, оскільки фактично відповідачем долучена копія заяви про зміну умов обслуговування за договором, а не про закриття рахунку. 
Однак позивачем разом із відзивом на позовну заяву було долучено саме заяву про закриття рахунку. Це спростовує доводи позивача щодо звернення відповідача до банку із заявою про зміну умов обслуговування за договором, а не про закриття рахунку.
Позивачем не надаються будь-які можливі докази, що відповідач отримав вказані кредитні кошти та користувався ними. Станом на дату закриття кредитного рахунку, тобто 15.09.2020 року, відсутня будь-яка заборгованість відповідача перед позивачем.
Позовна заява позивача не містить документального обґрунтованого розрахунку заборгованості. А із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити розмір кредитного ліміту, розмір знятих відповідачем з кредитної карти грошових коштів та чи відповідає розмір процентів за користування кредитними коштами розміру ставки у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання послуг у АТ «ПУМБ».
Позивачем не надано таких первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, указані в розрахунку та довідці, є правильними. 
Зазначене свідчить про недоведеність позовних вимог належними доказами.
Від АТ «ПУМБ» надійшов відзив апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Протягом дії договору відповідач користувався кредитними коштами – неодноразово здійснював операції покупки через POS-термінал, отримував готівкові кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, яка додавалася до позовної заяви.
Між банком і відповідачем було укладено у письмовій формі договір, згідно з яким відповідач отримав кредит. Відповідач зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку та строки, обумовлені договором. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання заяви, яка містить усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно з ЦК України. Окрім того, відповідач, поряд із заявою, підписав «Паспорт споживчого кредиту».
Наданий відповідачу та суду розрахунок заборгованості є формою, встановленою банком, мета якого – фіксування кредитної заборгованості клієнта-боржника з метою надання до суду при ініціюванні судового провадження. 
Виписка по рахунках/картах банка є належним та допустимим доказом щодо надання Банком кредитних коштів клієнту, отримання і використанням таких кошів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, що підтверджується постановою ВГСУ від 13.11.2014 року у справі №908/4154/13.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів відповідача про начебто закриття рахунку, оскільки останній не закривався. Проте, останні містять виписки по рахунку, які доводять використання відповідачем саме кредитних коштів, довідку про збільшення кредитного ліміту, а тому не заслуговують на увагу й його доводи про те, що він наче б то користувався власними коштами.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 133, 134, 136).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 26 серпня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву №2001668582601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн, також цією заявою передбачено розмір реальної процентної ставки – 47,88% (а.с. 33).
26 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с. 33зв).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року, станом на 04 вересня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 273725,36 грн, з яких: 125394,86 грн - заборгованість по сумі кредиту; 148330,50 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 27-28).
З виписок за особовим рахунком за період з 26 серпня 2020 року по 04 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (а.с. 29-30зв).
16 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про зміну умов обслуговування за договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року в якій просив закрити пакет послуг та поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 57).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного 
законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
При цьому відповідно до частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У частині 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
У силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 26 серпня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву №2001668582601 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн, також цією заявою передбачено розмір реальної процентної ставки – 47,88%.
26 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року, станом на 04 вересня 2023 року заборгованість за кредитним договором становить 273725,36 грн, з яких: 125394,86 грн - заборгованість по сумі кредиту; 148330,50 грн - заборгованість за відсотками.
До матеріалів справи долучено виписки за рахунком ОСОБА_1 .
Разом з тим, 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про зміну умов обслуговування за договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року, в якій просив закрити пакету послуг та поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Крім того, як вбачається з виписки за рахунком ОСОБА_1 станом на 16 вересня 2020 року баланс на рахунку становив - 16350,00 грн (1350,00 грн – власні кошти), що перевищує встановлений позивачем кредитний ліміт за рахунком відповідача (а.с. 58, 29зв). 
Тобто, на час звернення ОСОБА_1 з заявою про закриття рахунку його зобов`язання за кредитним договором виконані.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2001668582601 від 26 серпня 2020 року, оскільки станом на 16 вересня 2020 року договір кредиту припинено.
Наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу.
Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості за кредитом в загальному розмірі 273725,36 грн, з яких: 125394,86 грн - заборгованість по сумі кредиту; 148330,50 грн - заборгованість за відсотками., та того, що кредитний ліміт збільшувався до розміру, наведеному в розрахунку. 
Виходячи з наведеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення суми відсотків за кредитом.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 4927,50 грн (а.с. 96), тому з позивача АТ «ПУМБ» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Захарчук Ксенія Олегівна, задовольнити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2024 року – скасувати.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ЄДРПОУ 14282829, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4927,50 грн (чотири тисячі дев`ятсот двадцять сім гривень 50 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Судді: