П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
13 травня 2025 року                                                                                                   м. Київ
 
Справа № 757/24440/24-п
Провадження № 33/824/1564/2025
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 860697 14.05.2024 об 11 год. 50 хв. у м. Києві по бульв. Лесі Українки, 3 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen СС» д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями порушив п. п. 10.1, 12.1, 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
 Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2024 року скасуватита закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те що постанова підлягає  скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.    
Вказує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення до нього було долучено відео з боді камер патрульних поліцейських, разом з тим в матеріалах справи такий відеозапис відсутній.
Зазначає, що суд першої інстанції не мав права встановлювати вину ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду справи закінчились строк накладення адміністративного стягнення, а тому провадження підлягало закриттю без встановлення вини.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився двічі, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином,  а саме шляхом надсилання судової повістки на поштову адресу, яку було зазначено в апеляційній скарзі.
Разом з тим, вказана повістка повернулась до Київського апеляційного суду з поштовою відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, що на думку апеляційного суду свідчить про те, що ОСОБА_1 належно повідомлений про дату та час судового засідання.
Під час розгляду даної справи, судом досліджувались протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 860697 від 14.05.2024; схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2024; пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
 Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відповідні докази, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Положенням ст. 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У відповідності до вимог частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Суд надав оцінку доказам та твердженням, які ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції, та приходить до висновку:
Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення до нього було долучено відео з боді камер патрульних поліцейських, разом з тим в матеріалах справи такий відеозапис відсутній.
Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Отже до протоколу про адміністративне правопорушення необхідно долучати докази які мають необхідні відомості для вирішення справи.
Разом з тим, суд дійшов до висновку, що відео з боді камер патрульних не є доказом без якого не можливо вирішити справу, оскільки на вказаному відео зафіксовані наслідки ДТП, а не момент настання ДТП, тому вказне відео не може свідчити про винуватість або невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції не мав права встановлювати вину ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду справи закінчились строк накладення адміністративного стягнення, а тому провадження підлягало закриттю без встановлення вини.
Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі сплином строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП.
Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 38 КУпАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження   на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення) та у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
При цьому для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції, обґрунтовано лише після встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрив провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що водій ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 10.1, 12.1, 13.1, 2,3б Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.
За нормативним визначенням об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП полягає у порушенні особою Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та відповідно спричинення механічних пошкоджень транспортних засобів.
Правилами дорожнього руху України встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.4. кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Слід зазначити, що відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно з Пунктом 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з Пунктом 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з Пунктом 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з Пунктом 13.1 ПДР України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, проте ОСОБА_3   зазначених вимог правил дорожнього руху не виконав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 спростовані:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 860697 14.05.2024 об 11 год. 50 хв. у м. Києві по бульв. Лесі Українки, 3 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen СС» д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями порушив п. п. 10.1, 12.1, 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги 13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
- схемою місця скоєння адміністративного правопорушення, в якій поліцейський схематично зобразив місце скоєння ДТП за участю водія ОСОБА_1 , розташування його автомобіля після пригоди, місце зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150».
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції   ст. ст. 279, 280 КупАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Інші доводи апелянта також задоволенню не підлягають, є особистою думкою ОСОБА_1 та суперечать наявним матеріалам.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             А.М. Стрижеус