ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2025 р. 	Справа № 520/22547/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Бегунца А.О. ,

          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків) у справі №520/22547/24
за позовом     ОСОБА_1  
до     Головного управління Національної поліції в Харківській області                              
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту  - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неврахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити  недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 року  адміністративний позов  задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті ОСОБА_1  одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1000,00 грн. 
Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1 000,00 грн., ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити  у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування вимог скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.  
Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку що на момент звільнення ОСОБА_1 (30.04.2024) право на індексацію грошових доходів не настало, враховуючи те, що за даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін за квітень 2024 року не перевищував порогу103%.
Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що   ОСОБА_1 до 30.04.2024 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді старшого сержанта поліції поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону №1 полку поліції особливого призначення,  звільнений зі служби  за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»  за власним бажанням, згідно наказу ГУ НП в Харківській області по особовому складу від 24.04.2024р. №178о/с .
Згідно розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , її розмір склав 124 928,46 грн., проте, до її складу не було включено індексацію грошового забезпечення.
У відповідь на адвокатські запити представника позивача Головним управлінням Національної поліції в Харківській області надано відповідь, оформлену листом від 10.07.2024р. №159аз/119-05/25-2024, яким повідомлено позивача, що згідно розділу VIII пункту 6 абзацу 1 Наказу МВС №260 (зі змінами) від 06.04.2016р. нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення. Крім того, відповідач зазначив, що індексація не належить до складу грошового забезпечення, тому не може бути врахована при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.
Позивач, вважаючи, що дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неврахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні є протиправними, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, оскільки відповідача безпідставно  не нарахував індексацію грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому зобов`язав  відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про національну поліцію» (далі по тексту - Закон №580-VIII).
Відповідно до ст.3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з п.4 ч.10 ст.62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з п.3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016  №260 (далі по тексту – Порядок №260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п.2 розділу VI Порядку №260 поліцейським, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення (п.6 розділу VI Порядку №260).
Відповідно до ч.5 ст.94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту – Закон №1282-XII) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 2 ст.6 Закону №1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі по тексту - Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
При цьому, індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. Тож, індексація є складовою грошового забезпечення поліцейських, яке у свою чергу враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічний правовий підхід щодо юридичної природи індексації та її врахування у складі грошового забезпечення при обчисленні такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні, викладено у постанові Верховного Суду від 14.11.2024 року у справі №200/638/24. 
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі                         №240/10130/19 та від 30.04.2021 у справі №620/561/20, від 26.01.2022 у справі                                   №520/8887/2020.
Судом встановлено, що при звільненні позивача з військової служби 30.04.2024  розмір одноразової допомоги склав 124 928,46 грн. (а.с.8), проте до її складу не включено індексацію грошового забезпечення.
Доказів на спростування наведеного вище відповідачем не надано. 
Судом встановлено, що за період з квітня по грудень 2022 позивачу виплачувалася індексація, у зв`язку з "Прикінцевими положеннями" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"  та зупиненням дії Закону України "Про індексації грошових доходів населення" з 01.01.2023 по 31.03. 2024 індексація позивачу не виплачувалась, що вбачається з довідки про нараховану індексацію грошового забезпечення від 09.07.2024 №586(а.с.9). 
Відтак, індексація грошового забезпечення позивача фактично мала постійний характер, нараховувалася та виплачувалася позивачу щомісячно (до січня 2023) у складі грошового  забезпечення,  що  не заперечується учасниками справи.
Враховуючи наведене вище, відповідачем протиправно не враховано індексацію грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.
Доводи апелянта щодо відсутності на час звільнення ОСОБА_1 (30.04.2024) права на індексацію грошових доходів , оскільки за даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін за квітень 2024 року не перевищував порогу 103%, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків та права позивача на нарахування та виплату йому недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування індексації грошового забезпечення при здійсненні розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, обчислену з урахуванням індексації грошового забезпечення. 
Щодо витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 1000,00 грн. 00 коп., то колегія суддів зазначає наступне. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі                     №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Аналогічних висновків Велика Палата також дійшла в додатковій постанові від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19.
Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 18.01.2024 у справі №9901/459/21, остання зазначила, що аналіз вимог частин п`ятої, шостої та сьомої статті 134 КАС України дозволяє зробити висновок, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. 
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися за наявності клопотання іншої сторони.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 21.03.2025 року у справі № 520/1405/22.
Оскільки в апеляційній скарзі відповідачем не висловлено обґрунтувань щодо                                не співмірності стягнутої судом першої інстанції суми витрат на оплату професійної правничої допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача таких витрат в сумі 1000,00 грн.
При цьому, з урахуванням вимог ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .  Позивачем не було подано апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
З огляду на приписи ч.5 ст.242 КАС України, врахуванню у даній справі підлягають висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції вище та які є релевантними до спірних відносин. 
Суд враховує, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі                     №520/22547/24 в частині задоволених позовних вимог залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    А.О. Бегунц