П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/1390/24	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,
повний текст судового рішення
складено 12.08.2024, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №400/1390/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови №306748 від 18.11.2021
У С Т А Н О В И В:
14.02.2024 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області №306748 від 18.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в досліджуваних правовідносинах фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником. Крім того, позивач не є власником транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення пасажирів та не був його водієм. Як вказує позивач, Укртрансбезпекою не доведено причетність позивача до перевезень пасажирів транспортним засобом марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , за маршрутом «Вознесенськ-Прибужани». Крім того, позивач стверджує, що його не повідомлено щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. 
Не погоджуючись із заявленою в позовній заяві вимогою відповідачем до окружного адміністративного суду подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено про здійснення перевезення пасажирів без документів, визначених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, квитково-касового листа. При цьому, згідно тимчасового реєстраційного талону, транспортний засіб марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 . До того ж, суб`єкт владних повноважень акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 має ліцензію на право провадження господарської діяльності у сфері пасажирських перевезень. Також, відповідач стверджує, що позивачу надсилалось запрошення на розгляд справи. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №400/1390/24 у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено повністю. 
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що в спірних правовідносинах автомобільним перевізником є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків окружного адміністративного суду обставинам справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Мотивуючи вимогу апеляційної скарги позивач стверджує, що в досліджуваній ситуації він не є автомобільним перевізником. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 18.10.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортного засобу марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 .
За наслідком такої перевірки фахівцями контролюючого органу 18.10.2021 складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №295201.
У вказаному акті перевірки зазначено про перевезення пасажирів по маршруту «Вознесенськ-Прибужани» за відсутності на момент перевірки документів визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, квитково-касового листа, що є порушенням абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №306748 від 18.11.2021 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн.
Не погодившись із таким актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого. 
Згідно із ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до статті 1 якого:
- автобус - транспортний засіб, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння більше ніж дев`ять з місцем водія включно;
автостанція - споруда або комплекс будівель, споруд, стоянок та під`їздів для прийняття, відправлення, управління рухом автобусів та обслуговування пасажирів;
- автобусний маршрут - шлях проходження автобуса між початковим та кінцевим пунктами з визначеними місцями на дорозі для посадки (висадки) пасажирів;
- автобусний маршрут міжміський - автобусний маршрут, який з`єднує населені пункти і протяжність якого перевищує 50 км;
- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави;
- внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України;
- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;
Частиною 12 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Вимоги до автомобільного перевізника наведено у статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно із якою автомобільний перевізник повинен, зокрема, забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення визначено статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якої автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачено статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Згідно із абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як убачається з акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №295201 від 18.10.2021, під час проведення перевірки транспортного засобу марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , фахівцями контролюючого органу установлено здійснення перевезень пасажирів по маршруту «Вознесенськ-Прибужани» за відсутності на момент перевірки документів визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, квитково-касового листа, що є порушенням абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Колегія суддів зазначає, в даному спорі скаржник не заперечує, що під час пасажирських перевезень у водія не було документів, які визначено ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду, квитково-касового листа.
Згідно фактичних обставин справи, під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт водієм перевіряючим було надано: тимчасовий реєстраційний талон серії ХХТ №027404 на транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 ; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0355411, відповідно до якого страхувальником транспортного засобу марки IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
До того ж, слід врахувати, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є: «пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (код 49.31)».
Крім того, як зазначає сам позивач, у нього наявна ліцензія на здійснення пасажирських перевезень. 
Отже, за наслідком дослідження наданих водієм транспортного засобу до перевірки документів та повідомлених відомостей фахівцями контролюючого органу установлено, що таке пасажирське перевезення здійснювалось саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
З огляду на встановлені фактичні обставини колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що протягом 2021 року він не здійснював підприємницької діяльності, у тому числі з пасажирських перевезень та не мав доходу від такої діяльності, адже додана до матеріалів справи податкова декларації таких обставин не підтверджує. 
Подання суб`єктом господарювання до податкового органу звітності із нульовими показниками, у даному випадку, може свідчити про недотримання платником податку податкової дисципліни. 
Апеляційний адміністративний суд уважає необґрунтованим також твердження позивача про те, що він не має жодних відносин із водієм транспортного засобу, адже саме ним до перевірки надано тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_2 на транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0355411.
Не оформлення ФОП ОСОБА_1 правовідносин із найманими працівниками може свідчити про порушення законодавчих приписів, які регулюють такі правовідносини. 
З аналогічних підстав колегія суддів вказує про безпідставність посилань скаржника на те, що ним не оформлено договірні правовідносини із органом місцевого самоврядування та власниками автостанцій на здійснення пасажирських перевезень на маршруті «Вознесенськ-Прибужани».
Не є юридично спроможними сумніви скаржника відносно надання водію транспортного засобу для ознайомлення та підпису акту перевірки, здійснення ним пасажирських перевезень, надання перевіряючим документів, оскільки означене є лише припущеннями ФОП ОСОБА_1 та спростовується установленими фактичними обставинами справи. 
За наслідком аналізу наведених скаржником в апеляційній скарзі доводів у сукупності апеляційний суд наголошує, що вони є безпідставними та такими, що не впливають на правову кваліфікацію вчиненого порушення передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», натомість є нічим іншим, як намаганням уникнути відповідальності виключно з формальних підстав, що є неприпустимим.
Установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №400/1390/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови №306748 від 18.11.2021 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    Ю.В. Осіпов