ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 р.	Справа № 260/416/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Заічко О.В.) від 03.02.2025 року по справі № 260/416/24
за позовом ОСОБА_1 
до Голови Харківської обласної ради Єгорової-Луценко Тетяни Петрівни, Харківської обласної ради
про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправними дії голови Харківської обласної ради щодо видання Розпорядження № 142 від 24.11.2023р. “Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_2 стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради “Про надання згоди на проведення робіт за проектом “Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання МРТ у громадському будинку літ. “А-2” “Головний корпус”, який розташований за адресою м. Харків, вул. Лісопарківська, 4;
визнати протиправним та скасувати Розпорядження голови Харківської обласної ради № 142 від 24.11.2023р. “Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_2 стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради “Про надання згоди на проведення робіт за проектом “Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання МРТ у громадському будинку літ. “А-2” “Головний корпус”, який розташований за адресою м. Харків, вул. Лісопарківська, 4;
визнати протиправною бездіяльність голови Харківської обласної ради щодо не призначення перевірки ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КМП “Обласний центр онкології” 
ОСОБА_3 обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020р. був обраний депутатом Харківської обласної ради VІІІ скликання та набув повноваження в день проведення першого пленарного засідання сесії, яке мало місце 11 грудня 2020 р. Вказує, що 20.11.2023р. направив депутатське звернення з вимогою провести перевірку ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП “Обласний центр онкології” ОСОБА_3 . Вважає, що на зазначене звернення голова Харківської обласної ради ОСОБА_4 була зобов`язана призначити проведення перевірки ефективності використання майна та виконання умов контракту директором КНП “Обласний центр онкології” ОСОБА_3 , але всупереч вимог депутатського звернення голова Харківської обласної ради ОСОБА_4 допустила протиправну бездіяльність і вчинила протиправні дії щодо прийняття розпорядженням № 142 від 24.11.2023р. “Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_1 стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради “Про надання згоди на проведення робіт за проектом “Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання МРТ у громадському будинку літ. “А-2” “Головний корпус”, який розташований за адресою м. Харків, вул. Лісопарківська, 4, а протиправна бездіяльність щодо неналежного виконання вимог законодавства і посадових обов`язків, невиконання вимог його депутатського звернення, по захисту порушених інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області діями директора КНП “Обласний центр онкології” не призначивши перевірку ефективного використання майна. Вважаючи, що розпорядження № 142 прийнято за межами повноважень голови Харківської обласної ради ОСОБА_4 у порушенні норм чинного законодавства та допущена протиправна бездіяльність щодо невиконання вимог законодавства, депутатського звернення щодо не призначення перевірки ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП “ОЦО”, звернувся до суду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 06 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю задоволено, вирішено адміністративну справу № 260/416/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної ради та Голови Харківської обласної ради Єгорової-Луценко Тетяни Петрівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій передати за підсудністю на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської обласної ради та Голови Харківської обласної ради Єгорової-Луценко Тетяни Петрівни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій прийнято до розгляду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 року по справі № 260/416/24 позовні вимоги залишено без задоволення.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що 20.11.2023 року позивачем на виконання депутатських обов`язків було направлено до Харківської обласної ради депутатське звернення (вх. реєстр. номер обласної ради 7256/01-29) з вимогою провести перевірку ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 . Враховуючи депутатське звернення позивача, наявність підстав, передбачених законодавством, нормативні акти Харківської обласної ради щодо повноважень та обов`язків виконавчого апарату ради, відповідно до посадових обов`язків та п. 11.6 Статуту КНП «Обласний центр онкології», вважає, що голова Харківської обласної ради була зобов`язана призначити проведення перевірки ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 згідно до нормативно встановленої процедури та порядку, але всупереч депутатського звернення Позивача, в порушення обов`язку діяти в рамках наявних повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства, відповідно встановленого порядку і процедури Відповідач допустила протиправну бездіяльність і вчинила протиправні дії щодо прийняття оскаржуваного Розпорядження. Вказує, що вищезазначене Розпорядження голови Харківської обласної ради не відповідає нормам законодавства, Регламенту та положенням нормативних актів обласної ради, прийнято в порушення порядку призначення перевірок ефективності використання майна та виконання умов контракту керівниками комунальних установ, порушує права позивача, є протиправним, підлягає скасуванню оскільки при його прийнятті порушено статті 8, 19, 68 Конституції України, статті 3, 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, статті 2, 3, 13, 15, 24 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», норми Регламенту Харківської обласної ради.
Відповідач, Харківська обласна рада, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Представник другого відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив в її задоволенні відмовити та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2023 р. позивачем до Харківської обласної ради направлено депутатське звернення (вх. № 722/01-29 від 20.11.2023р.) з вимогою провести службове розслідування щодо фактів неналежного, на думку позивача, виконання директором КНП “Обласний центр онкології” своїх службових обов`язків, порушення та недотримання норм чинного законодавства.
24.11.2023 р. головою Харківської обласної ради видано розпорядження № 142 “Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях Кононенка Альберта стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради “Про надання згоди на проведення робіт за проектом “Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання МРТ у громадському будинку літ. “А-2” “Головний корпус”, який розташований за адресою м. Харків, вул. Лісопарківська, 4”.
27.11.2023 р. сектор робочої групи поінформував голову Харківської обласної ради , що за результатами проведеної роботи озвучені депутатом А.В. Кононенко відомості свого підтвердження не знайшли (Довідна реєстр № ВД-436-23).
Не погодившись з прийнятим першим відповідачем розпорядження та його бездіяльністю щодо не призначення перевірки, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач під час розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не довів перед судом ту обставину, що оскаржувана поведінка відповідачів зумовила негативний вплив на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача. Також суд зазначив, що позивачем не визначено права, свободи чи інтересу, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову у відповідній частині.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України, визначає Закон України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", інших законів України, правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлення гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради, визначено Законом України від 11.07.2002 року № 93-IV "Про статус депутатів місцевих рад" (далі -Закон № 93-IV).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 93-IV, при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання.
Положеннями п. 11 ч. 2 ст. 19 Закону № 93-IV визначено, що депутат місцевої ради має право порушувати в раді та її органах питання про необхідність перевірки роботи підзвітних та підконтрольних раді органів, підприємств, установ, організацій
Відповідно до ст. 24 Закону № 93-IV депутат місцевої ради має право порушувати в раді та її органах питання про необхідність проведення перевірок з питань, віднесених до компетенції відповідної ради, діяльності розташованих на її території підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виконавчих органів ради, а депутати обласних, районних рад - відповідних місцевих державних адміністрацій в частині повноважень, делегованих їм обласними, районними радами, а також за дорученням ради або її органів брати участь у перевірках виконання рішень ради.
Депутат місцевої ради має право вносити пропозиції щодо усунення недоліків і порушень керівникам підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, і органів, діяльність яких перевірялася відповідно до частини першої цієї статті, а також органам, яким вони підпорядковані, порушувати питання про притягнення до відповідальності осіб, з вини яких сталося порушення.
У разі виявлення порушень законодавства України депутат місцевої ради звертається з цього приводу до відповідних органів державної влади.
Про результати перевірки та пропозицій щодо них депутат місцевої ради доповідає раді або її органу, за дорученням яких здійснювалася перевірка.
Депутат місцевої ради за дорученням ради бере участь у депутатських перевірках з питань, які належать до відання ради, здійсненні контролю за виконанням рішень ради.
З матеріалів справи судом встановлено, що 20.11.2023р. позивач направив депутатське звернення з вимогою провести перевірку ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП “Обласний центр онкології” ОСОБА_3 .
Зазначена обставина сторонами у справі не заперечується.
За змістом апеляційної скарги, підставою для депутатського звернення позивачем вказано наступні обставини.
Так, 16.11.2023 року на засіданні постійної комісії з питань охорони здоров`я, материнства і дитинства, при розгляді питання порядку денного щодо проекту Розпорядження голови обласної ради «Про надання згоди на проведення робіт за проектом «Реконструкція приміщень № 31,32,33 під встановлення медичного обладнання (МРТ) у громадському будинку літ. «А-2» «Головний корпус», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська 4» позивачу стали відомі нижченаведені факти та обставини, які свідчать про неефективне використання майна КНП «ОЦО» та неналежне виконання умов контракту директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 , інші порушення норм чинного законодавства, що потребувало обов`язкового втручання і реагування голови обласної ради, як особи, що здійснює керівництво виконавчим апаратом ради, шляхом ініціювання та проведення перевірки ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 у відповідності до передбаченого нормативними актами порядку.
КНП «Обласний центр онкології» та його майно належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області та закріплено за ним на праві оперативного управління.
Нормами Статуту встановлено що органом, який здійснює управління майном КНП «ОЦО» є Харківська обласна рада; предметом діяльності КНП «Обласний центр онкології» є правильне і раціональне використання коштів на безкоштовне лікування онкологічних хворих у стаціонарі та амбулаторних умовах та проведення аналізу щорічної потреби Центру в сучасному устаткуванні. Своєю діяльністю Центр забезпечує раціональне використання фінансових та матеріальних ресурсів. Безпосереднє керівництво Центром здійснює генеральний директор, який несе персональну відповідальність за фінансово-господарську діяльність.
23.11.2022 року КНП «Обласний центр онкології» було проведено штучний тендер з 1 учасником, за результатами якого було заключено договір № 15-12/2 від 15.12.2022 року з ТОВ «Артек медікал груп».
За умовами тендеру, які встановлювались Покупцем і в подальшому договором, передбачалась 50% передплата у розмірі 33 млн. 496 тисячі 350 грн, яка була здійснена директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 до 25 грудня 2022 року.
За пунктом 2.1 цього договору строк поставки товару (МРТ) 30 червня 2023 року. За пунктом 4.1.9 договору Постачальник зобов`язаний повернути Покупцю попередню оплату, сплачену відповідно до п. 3.5.1 Договору у випадку недотримання Постачальником умов, що передбачені пунктом 2.1.
Відповідно до пункту 7.2 у разі затримки поставки Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості (згідно статті 231 ГКУ).
28.06.2023 року директор КНП «ОЦО» Віктор Лихман, всупереч інтересам підприємства та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області підписує додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю товарів № 15-12/2 від 15 грудня 2022 року з ТОВ «Артек медікал груп», якою безпідставно продовжує строк виконання зобов`язань щодо постачання товару (МРТ) до 30 вересня 2022 року.
29.09.2023 року директор КНП «ОЦО» Віктор Лихман, повторно, всупереч інтересам підприємства та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області підписує додаткову угоду № 2 до договору про закупівлю товарів № 15-12/2 від 15 грудня 2022 року з ТОВ «Артек медікал груп», якою безпідставно продовжує строк виконання зобов`язань щодо постачання товару (МРТ) до 15 листопада 2022 року.
За інформацією, яку 16.11.2023 року на засіданні постійної комісії з питань охорони здоров`я, материнства і дитинства надав депутатам директор КНП «ОЦО» Віктор Лихман, він втретє, всупереч інтересам підприємства та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області безпідставно продовжив строк виконання ТОВ «Артек медікал груп» зобов`язань щодо постачання товару (МРТ) до 25 грудня 2023 року.
Загальний строк затримки поставки товару, передбаченого договором складає 6 місяців і шляхом підписання директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 заздалегідь невигідних для очолюваного ним підприємства додаткових угод, він неналежно виконуючи свої службові обов`язки, всупереч інтересам підприємства та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області надав можливість ТОВ «Артек медікал груп» уникнути сплати передбаченої договором пені у розмірі 66992 грн за кожний день прострочки поставки МРТ та штрафу.
Таким чином, сума нанесених неналежним виконанням умов контракту директором Лихманом збитків КНП «Обласний центр онкології» складає 12 млн. 192 тис. 544 грн. плюс штраф 7% від вартості товару в розмірі 4 млн. 689 тис. 489 грн.
Вбачається, що директор КНП «ОЦО» Віктор Лихман, в порушення умов контракту, умисно в інтересах третіх осіб (ТОВ «Артек медікал груп») неефективно використав матеріальні ресурси очолюваного підприємства, діяв всупереч інтересам служби, підприємства та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області, що спричинило негативні наслідки.
За інформацією з відкритих реєстрів, ТОВ «Артек медікал груп», яке є контрагентом КНП «ОЦО» є фігурантом кримінального провадження за № 42022110000000044 від 15.02.2022 року, яке розслідується Слідчим управлінням ГУ НП в Київській області за ознаками кримінального правопорушення за ч.3 ст.191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем).
За матеріалами кримінального провадження посадові особи Національного інституту рака придбали медичне обладнання за завищеними цінами і ТОВ «Артек медікал груп» вказана у якості підприємства, діяльність якого нібито містить ознаки «фіктивності» або «транзитності» для прикриття незаконної діяльності.
За даними системи Прозорро в 2023 році теж саме підприємство ТОВ «Артек медікал груп» уклало договір на постачання МРТ за аналогічними кодами ДК 021:2015 33110000-4, НК 024:2019 37654 з КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області вартістю 49 млн. 900 тис. 000 грн.
КНП «Обласний центр онкології» придбав МРТ за 66 млн. 992 700 грн.
Необґрунтована та не вигідна для підприємства, Харківської обласної ради та територіальних громад сіл, селищ, міст Харківської області попередня оплата у розмірі 33 млн. 496 тис. 350 грн фактично призвела до недоотримання коштів від розміщення на депозитному банківському рахунку і відповідно виникнення збитків у розмірі 15-17% від цієї суми, що складає мінімум 5 млн. 024 тисячі 452 грн.
Також за позицією фахівців медичної галузі, беручи до уваги специфіку і кількість пацієнтів КНП «ОЦО» закупівля МРТ взагалі є недоцільною та не мала жодної необхідності.
Наведені вище обставини стали підставою для подання позивачем депутатського звернення з вимогою провести перевірку ефективного використання майна та виконання умов контракту директором КНП «ОЦО» ОСОБА_5 .
Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 13 Закону № 93-IV депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.
Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.
Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Відповідно до ч. 7 ст. 55 Закону № 280/97-ВР голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.
Судовим розглядом встановлено, що після отримання депутатського звернення, 24.11.2023 р. головою Харківської обласної ради видано розпорядження № 142 “Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_1 стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради “Про надання згоди на проведення робіт за проектом “Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання МРТ у громадському будинку літ. “А-2” “Головний корпус”, який розташований за адресою м. Харків, вул. Лісопарківська, 4”, а 27.11.2023 р. сектор робочої групи поінформував голову Харківської обласної ради, що за результатами проведеної роботи озвучені депутатом А.В. Кононенко відомості свого підтвердження не знайшли.
Таким чином, після отримання відповідного депутатського звернення головою Харківської обласної ради видано розпорядження про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у цьому зверненні і за наслідками вивчення питань робочою групою складно довідку про результати проведеної роботи, в якій вказується про те, що відомості наведені депутатом свого підтвердження не знайшли.
Тобто, депутатське звернення було розглянуто та про результати розгляду такого звернення ОСОБА_1 був повідомлений, що ним не заперечується.
В свою чергу, як вказувалося вище, якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається факту використання позивачем вищезазначеного права внесення депутатського запиту з цієї підстави. Натомість, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаними вище позовними вимогами.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справі № 697/835/17.
Умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача. В контексті завдань адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17).
За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
З огляду на вимоги ст. ст. 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.
Законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач вважає, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду:
а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або
б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають); або
в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або
г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.
З наведеного вбачається необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу. Позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень.
Ознаками «потерпілого» від порушення законного інтересу є те, що:
(а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов;
(б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності;
(в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду);
(г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.
Зазначені критерії не мають застосовуватись механічно та негнучким способом. Суд повинен захищати усе розмаїття законних інтересів особи, а тому у кожній конкретній справі дослідження інтересу особи через призму наведених критеріїв буде слугувати гарантією захисту таких інтересів.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17.
При цьому за висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 13.08.2020 у справі № 369/3756/16-а, обов`язковою умовою оцінки судом рішення суб`єкта владних повноважень та/або органів місцевого самоврядування є доведеність позивачем порушення таким рішенням його прав та законних інтересів. При цьому таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає, що спірне рішення начебто впливає на правове становище позивача та третіх осіб. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень та/або органами місцевого самоврядування особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Так, за змістом п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.
Крім того, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Разом з цим, порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.
Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.
Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 27.02.2020 у справі № 500/477/15-а.
Враховуючи те, що в межах цих правовідносин, після отримання депутатського звернення головою Харківської обласної ради видано розпорядження про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у цьому зверненні і за наслідками вивчення питань, які викладені у депутатському зверненні, робочою групою складно довідку про результати проведеної роботи, в якій вказувалося про те, що відомості наведені депутатом свого підтвердження не знайшли, ОСОБА_1 наданим йому Законом № 93-IV правом внесення депутатського запиту відповідно до статті 22 цього Закону не скористався, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач під час розгляду справи жодними належними та допустимими доказами не довів перед судом ту обставину, що оскаржувана поведінка відповідачів зумовила негативний вплив на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 по справі № 260/416/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	

Повний текст постанови складено  26.05.2025 року