ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
19 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/23392/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року (суддя Ільков В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з даним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року), - період з 18.03.2022 року по 18.07.2022 року та з 24.01.2024 року по 23.07.2024 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1      середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 18.03.2022 року по 18.07.2022 року та з 24.01.2024 року по 23.07.2024 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100, у розмірі 52   124,63 гривень. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1     компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, за період з 28.02.2018 року по день фактичної виплати індексації 24.07.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №160/15467/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1     компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, за період з 28.02.2018 року по день фактичної виплати індексації 24.07.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №160/15467/23.
У задоволенні інших позовних вимог -  відмовити.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми процесуального права в частині поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивач не вказав і не підтвердив відповідними доказами про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Також зазначено, що відповідач вважає такі позовні вимоги - зловживанням правами позивача, оскільки, фактично стягнення з відповідача одночасно і компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію і середнього заробітку за час затримки виплати грошових коштів є подвійним стягненням, тобто подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення.
Зазначено, що оскільки позивач не є працівником, а військова частина не є власником або уповноваженим органом, оскільки на позивача не розповсюджуються норми КЗПП, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо нарахування і виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Вказано, що з врахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, просимо суд зменшити розмір відшкодування до 0 гривень, оскільки обставини воєнного стану того вимагають, оскільки стягнення і так дефіцитного бюджету Міністерства оборони України зменшує видатки на нагальні цілі оборони.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач з 14.07.2003 по 17.03.2022 проходила військову службу, зокрема у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в складі Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.03.2022 року № 17-РС ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 17.03.2022 року.
18.01.2023 позивач звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй індексацію грошового забезпечення період з грудня 2015 по березень 2022 року. 
Листом Військової частини НОМЕР_1 «Про надання відповіді» від 14.03.2023 №350/204/8/109 пс повідомлено позивача проте, що данні для надання інформації за період з 01.12.2015 по 31.12.2021 року у фінансово-економічної служби відсутні у зв`язку зі здачею документів до Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства Оборони України,за адресою: м.Одеса, Штабний переулок,1. Довідка - розрахунок щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2022 по 17.03.2022 року додається.
Позивач зазначав, що відповідачем з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік не було здійснено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям через відсутність бюджетних асигнувань, тому звернувся до суду із адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №160/15467/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,  задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік.
Постановою Третього апеляційного адміністративно суду від 09.04.2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 задоволено. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії -  скасовано. 
Ухвалено в справі № 160/15467/23 нове рішення.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року.
На виконання вказаних вище рішень суду, відповідачем 24.07.2024 року позивачу  була виплачена спірна індексація в розмірі 84638,95 гривень. 
Позивач  звернулась до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при виключенні зі списків (звільненні) військової частини НОМЕР_1 за період з 18.03.2022 року по 23.07.2024 року та компенсації втрати частини доходу за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 28.02.2018 року  по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення (24.07.2024 року)
07.09.2024 відповідачем було надано відповідь на звернення позивача, у якому повідомлено про те, що здійснення перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовцю по заяві після звільнення з військової служби не передбачено діючими підзаконними актами. Вказано також, що на момент звільнення позивач ніяких претензій   не пред`являла.
Позивач звернулася до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженої бездіяльності не було доведено. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII       індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною першою статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами другою, шостою статті 5 Закону № 1282-ХІІ    передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Статтею 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Судом було вірно зазначено, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Судом було вірно встановлено, що на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. Базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Згідно з ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до частини другої статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Судом було встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №160/15467/23 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,  задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік включно.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік.
Постановою Третього апеляційного адміністративно суду від 09.04.2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 задоволено. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року в справі № 160/15467/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії -  скасовано. 
Ухвалено в справі № 160/15467/23 нове рішення.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січня 2008 року.
На виконання вказаних вище рішень суду, відповідачем 24.07.2024 року позивачу  була виплачена спірна індексація в розмірі 84638,95 гривень. 
24.07.2024 позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення на її картковий рахунок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі  84638,95 грн. із відрахуванням обов`язкових податків і зборів.
Суд вірно встановив, що спірний період у цих правовідносинах охоплює з 18.03.2022 (наступний день після звільнення) по 23.07.2024 (дню, що передує виплати заборгованості).
Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби та виключення із списків особового складу військової частини) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-ІХ текст статті 117 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Вказана редакція статті 117 Кодексу законів про працю України набрала законної сили з 19.07.2022. 
Суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.
Вірно судом встановлено, що у межах цієї справи належить враховувати норми статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022 із врахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, які безпосередньо стосуються норм статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022р., а на їх виконання підлягає встановленню: розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка не була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат. А також належить враховувати приписи чинної редакції статті 117 Кодексу законів про працю України щодо періоду з 19.07.2022р., яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.
Як було встановлено судом першої інстанції, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року в адміністративній справі №160/15467/23, 24.07.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 позивачу нараховано і виплачено суму спірної індексації в розмірі 84638,95грн.,  . 
24.07.2024 позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення на її картковий рахунок АТ КБ ПРИВАТБАНК у сумі 84638,95 грн. із відрахуванням обов`язкових податків і зборів.
Згідно до довідки грошове забезпечення за січень 2022 року — 7 153,35 грн. та грошове забезпечення за лютий 2022 року — 7 237,95 грн., отже середньоденний розмір грошового забезпечення позивача розраховується таким  чином: (7 153,35 грн. + 7 237,95 грн.) / 59 діб (кількість днів в лютого 2022 та січня 2022 року) = 242,49 грн.
Кількість робочих днів, впродовж яких затримано виплату грошового забезпечення з 18.03.2022 року (наступний день після виключення зі списків частини) по 23.07.2024 року (24.07.2024р. день фактичного розрахунку) - 613.
Таким чином, компенсація за нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 р.р. включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням істотність частки складових заробітної плати (грошового забезпечення) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає:
84638,95 грн. /3( роки за які нараховувалась грошове забезпечення)/12(кількість місяців за рік) = 2351,08 грн. / 242,49 грн. (середня заробітна плата з урахуванням двох останніх місяців роботи)=9,69 %(коефіцієнт від суми середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні).
Оскільки кількість днів затримки розрахунку при звільненні за період, який просить позивач з 18.03.2022 року - 18.07.2022 року становить 123 днів, сума середнього заробітку за час затримки становить  29   826,27 грн. (123 дні* 242,49).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням істотності частки становить 2890,16 грн. (29   826,27 грн. грн. х 9,69 %) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Щодо обрахунку періоду обрахунку після 19.07.2022 . 
Загальний розмір доплати позивачеві за індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 р.р.  включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням змін до ст.117 КЗпП України за період з 17.11.2023 року по 23.07.2024 року становить:
84638,95  грн. (виплата компенсації грошового забезпечення) / 6 (за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців) = 14106,49 грн. / 242,49 грн. (середня заробітна плата з урахуванням двох останніх місяців роботи) = 58,17 % (коефіцієнт від суми середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні).
Оскільки кількість днів затримки розрахунку при звільненні за період з 24.01.2024 року по 23.07.2024 року становить 130 днів, сума середнього заробітку за час затримки становить 31523,70 грн. ( 130 днів * 242,49 грн.).
Суд першої інстанції обґрунтовано розрахував, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням істотності частки становить       49   234,47 грн. (84638,95 грн. х 58,17 %) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Загальний розмір нарахування та виплати позивачеві  середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, - період з 18.03.2022 року по 18.07.2022 року та з 24.01.2024 року по 23.07.2024 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення за останні два календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення з військової служби відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100, склав 52   124,63 грн. (2890,16 грн + 49234,47).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Судом вірно було зазначено, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Кабінет Міністрів України 21.02.2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.
Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100 (абз. 1 пункту 4 Порядку).
Судом було вірно враховано наявність несвоєчасної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, та зазначено, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 28.02.2018 року  по день фактичної виплати індексації.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Суд апеляційної інстанції також не всиновив порушення позивачем строків звернення з адміністративним позовом з огляду на обставини справи.  
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш