ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1434/24  Номер провадження 22-ц/814/1271/25	Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н.М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник особи, яка не брала участь у справі - адвокат Савинський О.Г.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 - адвоката Савинського Олександра Григоровича

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Глущенко Н.М., повний текст рішення складено - 21 жовтня 2024 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, в якій просив суд: - визнати громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 22.02.2024, тобто таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є його рідним братом. ОСОБА_3 у період з 11.05.2023 по 22.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території Таврійської територіальної громади Запорізької області. 29.02.2024 на адресу доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло сповіщення, згідно якого сім`ю військовослужбовця повідомлено про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання зник безвісти 22.02.2024 в районі населеного пункту Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області. Статус ОСОБА_3 як «зниклого безвісті» під час виконання бойового завдання на підставі бойового розпорядження командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_4 від 18.02.2024 №79/143/98/569 біля населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області підтверджується висновком службового розслідування від 24.03.2024 та іншими документами, зібраними під час службового розслідування: рапорт, пояснення, витяг із журналу бойових дій. 01.03.2024 донька ОСОБА_1 звернулася до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області із заявою про зникнення безвісти військовослужбовця ЗСУ - батька ОСОБА_3 на території ведення бойових дій. За її зверненням було відкрито кримінальне провадження №12024170560000163 від 01.03.2024 та розпочато досудове розслідування. Окрім того, ОСОБА_3 було внесено до Єдиного реєстру осіб, які зникли безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом №20240314-859 від 14.03.2024. До цього часу у заявника та близьких ОСОБА_3 (дружини та доньки) відсутня будь-яка інформація щодо місця перебування ОСОБА_3 , зниклого безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання. Визнання його брата ОСОБА_3 безвісти відсутнім необхідне для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому заявник змушений звернутись з даною заявою до суду.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задоволено.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 22 лютого 2024 року, тобто таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України.
Роз`яснено, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або одержання відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 22.02.2024 внаслідок збройної (військової) агресії російської федерації проти України, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання більш як протягом одного року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_3 , а вжиті заходи для встановлення місця його перебування не дали результатів.

В апеляційній скарзі представник особи, яка не брала участь у справі, ОСОБА_1 - адвокат Савинський О.Г., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі, заяву залишити без розгляду та повернути її заявнику.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у даних правовідносинах наявний спір про право і судом не було залучено ОСОБА_1 (доньку зниклого безвісти) в якості заінтересованої особи, чим порушено принцип цивільного судочинства щодо змагальності сторін та порядку розгляду даної категорії справ, зокрема, наявності спору про право. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , однак вона не була залучена до участі у даній справі. Як вбачається з рішення судом взагалі не досліджувався факт наявності спору про право та не було залучено доньку та інших членів сім`ї першого ступеня споріднення ОСОБА_3 . У зв`язку зі зникненням безвісти ОСОБА_3 родичам першого ступеня споріднення виплачуються виплати, передбачені постановою КМ України №884 від 30.11.2016. Рішення суду у даній справі зобов`язує військову частину НОМЕР_4 виключити ОСОБА_3 з обліку військовослужбовців військової частини, що призведе до припинення таких виплат. Таким чином у даній справі виникає спір про право та порушення прав заінтересованих осіб. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 24.03.2025 не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 26.02.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх електронні адреси та кабінети у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 171-174), які були доставлені до електронних скриньок та кабінетів. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 03.02.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 24.03.2025 о.10-20 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що заявник  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_5 , виданого Червонозаводською селищною радою Лохвицького району Полтавської області 19.03.1971, та копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_6 , виданого виданого Червонозаводською селищною радою Лохвицького району Полтавської області 19.03.1971 (а.с. 10-11).

З копії акту службового розслідування встановлено, що старший водій-машиніст заправної машини відділення автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 старший солдат ОСОБА_3 , відносно якого відсутні відомості про місце його перебування понад 10 днів, рахується, як зниклий безвісті під час бойових дій біля населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, що є підставою вважати його безвісно відсутнім (а.с. 20-26).

Із копії Витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин, номер витягу 20240314-859 від 14.03.2024, вбачається, що ОСОБА_3 зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с. 32-33).

Відповідно до сповіщення сім`ї від 29.02.2024 за №10/1/1521, виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається що брат заявника - старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання зник безвісти 22.02.2024 в районі населеного пункту Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області. Зазначене сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку (а.с. 30).

01.03.2024 ОСОБА_1 подала до ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області письмову заяву про те, що її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець ЗСУ, старший солдат, під час виконання бойового завдання зник безвісти в зоні бойових дій поблизу населеного пункту Новопрокопівка Пологівського району Запорізької області.

Вказане звернення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024170560000163 від 01.03.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 31).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору. 

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч.1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» дає визначення наступним поняттям:
Особа, зникла безвісти за особливих обставин. - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру;
Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід. баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.08.2019 у цивільній справі №225/2576/17 (провадження №61-30491св18), безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалось встановити місця її знаходження (переживання). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставою для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісною відсутньою.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 

Предметом заяви є визнання громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім з 22.02.2024, тобто таким, що зник безвісти за особливих обставин під час виконання бойового завдання з відбиття збройної (військової) агресії російської федерації проти України.

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки ОСОБА_1 не була притягнута до участі у справі, то з урахуванням викладених обставин є підстави вважати, що суд першої інстанції вирішив питання про її права та інтереси.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Разом з тим статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно зі статтею 308 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №752/20365/16-ц, від 05.12.2019 у справі №750/9847/18, від 03.02.2021 у справі №644/9753/19, від 16.06.2021 у справі №643/6447/19/19, від 08.09.2021 у справі №641/5187/20.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до ч.1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_2 посилався на те, що він має намір отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

За нормами ст. 22 цього ж Закону порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, яким затверджено порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до п. 58 Порядку за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Згідно з додатком 5 до Порядку перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану для отримання відстрочки від призову на військову службу мають подати документи, що підтверджують родинні зв`язки (у тому числі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України або посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на підставі якої особі надано статус, або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни), витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях або забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану (у тому числі сповіщення або копія акта службового розслідування, або витяг із наказу про виключення із списків особового складу (із зазначенням підстави).

З системного аналізу норм вбачається, що для отримання відстрочки з підстав п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» існує позасудовий порядок її отримання, а саме шляхом подання до комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу саме витягу із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, а не відповідного рішення суду.

Крім того, системний аналіз норм статей 43, 44 ЦК України, норм Закону №2505-VIII та Глави 4 розділу ІV ЦПК України дають суду підстави дійти висновку, що законодавець розрізнив та по різному врегулював суспільні відносини щодо набуття фізичною особою статусів: 1) зниклої безвісти за особливих обставин: збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру, 2) безвісно відсутньої.

У судовому порядку, встановленому Главою 4 розділу ІV ЦПК України, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою.

Визнання фізичної особи зниклої безвісти за обставин збройного конфлікту, воєнних дій, тимчасової окупація частини території України, надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру в судовому порядку нормами розділу ІV ЦПК України не передбачено.

Такий статус особі надається в позасудовому порядку шляхом внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за заявою осіб, вказаних у ч. 1 ст. 18 Закону №2505-VIII, зокрема родичів.

Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин номер витягу 20240314-859 від 14.03.2024, ОСОБА_3 внесений до цього реєстру та значиться зниклим безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с. 32-33).

З огляду на те, що нормами ЦПК України, Закону №2505-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 не передбачено як визнання у судовому порядку особи зниклою безвісти за особливих обставин, так і отримання відстрочки від призову на військову службу, суд першої інстанції, який відкрив провадження у справі, уточнивши підстави та мету звернення ОСОБА_2 до суду, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України мав би постановити ухвалу про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, вказане залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, заявник ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_3 є особою, яка зникла безвісті за особливих обставин, що на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не є можливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Глави 4 Розділу IV ЦПК України.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти з 22.02.2024 за особливих обставин згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 №1083 від 24.03.2024 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти старшого солдата ОСОБА_3 » (а.с. 27-29) та згідно згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сформованого 14.03.2024 Міністерством внутрішніх справ України за №20240314-859, ОСОБА_3 значиться зниклим безвісти на території бойових дій (а.с. 32-33).

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; відсутній предмет спору; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання громадянина безвісно відсутнім.

За наведених обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року - скасування із закриттям провадження у справі.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. 

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 294 ч. 6, ст. 315 ч. 4, 374 ч.1 п.4, 377 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 - адвоката Савинського Олександра Григоровича - задовольнити частково.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року - скасувати. 

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 24 березня 2025 року. 

СУДДІ:                А. І. Дорош               О. А. Лобов В. М. Триголов