Дата документу 29.04.2025 Справа № 317/3022/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 317/3022/24 
Провадження №22-ц/807/545/25 
Головуючий в 1-й інстанції – Громова І.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 квітня 2025 року                                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача        Кухаря С.В.
суддів:        Кочеткової І.В., Подліянової Г.С., 
секретар        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, який в подальшому був уточнений. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.01.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1023-9184. Відповідно до умов кредитного договору, кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18000,00 грн.; строк кредитування 300 календарних днів; процентна ставка 3,00 % в день. 28.10.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Фактор Партнерс» укладено Договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідач взяті на себе зобов`язання по вказаному договору не виконував належним чином, внаслідок чого станом на 17.05.2024 у нього виникла заборгованість у сумі 113460,00 грн., з яких: 18000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 47940,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги; 47520,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 113460,00 грн., судові витрати у розмірі 3028,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2024 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 від 15.01.2022 у розмірі 113460,00 грн. (сто тринадцять тисяч чотириста шістдесят гривень 00 копійок), з яких:
- 18000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом;
- 47940,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги;
- 47520,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму судового збору в розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції,ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що у договорі позики не містяться дані щодо часу накладання відповідачем електронного підпису. Доказів належності одноразового ідентифікатора, яким було підписано спірний договір саме ОСОБА_1 не надано. Паспорт споживчого кредиту складений і датований за часом 20.12.2021 року, тобто майже за місяць до укладання договору про відкриття кредитної лінії 15.01.2022 року, і ці документи надані позивачем також не містять підтверджень їх підписання з боку відповідача. Розмір заборгованості не підтверджений належними первинними бухгалтерськими документами. Позивачем не доведено право вимоги, зважуючи, що договір факторингу укладений раніше за спірний кредитних договір. Сума заборгованості за кредитом на час відступлення прав вимоги є різною порівняно з пред`явленою до стягнення в суді, зважуючи на нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Вимоги щодо стягнення судових витрат належним чином не доведені.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. 

       Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

       Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитора, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 (далі – кредитний договір), копія якого міститься в матеріалах справи.

       Зазначений кредитний договір, разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений (п. 7.1 кредитного договору).

       Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

       Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, розмір кредитного ліміту – 18000,00 грн.

       Згідно з п. 2.4 кредитного договору, заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк - це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за Пільговою та/або Зниженою процентною ставкою (заявлений строк). Позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п. 2.8 цього договору, сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1 – 2.4.5 цього договору.

       Відповідно до п. 2.8. кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 11.11.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

       Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит, проценти за користування кредитом та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо така буде) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного в п. 2.8 цього договору шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця в порядку визначеному у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що затверджені кредитодавцем та діють на дату цього договору.

       Згідно з п. 2.6, 2.9 кредитного договору, стандартна процентна ставка – 3,00 % за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка – 2,00 %; пільгова процентна ставка – 0,01 %. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572465,00 %.

       Таким чином, сторонами договору погоджено строк кредитування 300 днів з моменту отримання грошових коштів (до 11.11.2022) та заявлений строк 21 день, протягом якого діє знижена (пільгова) відсоткова ставка.

       Згідно з п. 2.10 кредитного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 180000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 162000,00 грн.

       В матеріалах справи міститься Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та Паспорт споживчого кредиту, а також Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1023-9184 відповідно до Методики НБУ.

       Позичальник виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується копією Листа та копією Довідки про перерахування суми кредиту № 1023-9184 від 15.01.2022 ОСОБА_1 у сумі 18000,00 грн.

       Відповідач, всупереч умов кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитного договору та не повернула кредитні кошти.

       28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 02/10/2021.

       Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим договором.

       Згідно з п. 3.1.3 договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.

       Так, на виконання умов договору факторингу, 15.08.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підписано Реєстр боржників № 7, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Договором про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 від 15.01.2022, позичальником за яким виступає ОСОБА_1 .

       Станом на 17.05.2024 прострочена заборгованість складала 113460,00 грн., з яких: 18000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 47940,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги; 47520,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

       Викладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами

       Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує умови укладеного кредитного договору в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором та ст.ст. 509, 526, 1049 ЦК України; грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, не повернула та фактор скористався правом вимоги виконання зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. Враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 5000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, що буде співмірним з наданим обсягом послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

       З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 та частиною першою статті 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

       15.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитора, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 (далі – кредитний договір), копія якого міститься в матеріалах справи.

       Відповідно до умов кредитного договору, кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18000,00 грн.; дата видачі кредиту – 15.01.2022 року; останній календарний день заявленого строку – 04.02.2022 року: нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк – 7560 грн.

       Додатково встановлено строк кредитування 300 календарних днів; процентна ставка 3,00 % в день.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А537 для підписання кредитного договору та підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії.

       Позичальник виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується копією Листа АТ КБ «Приватбанк» (а.с.15 зв) та копією Довідки про перерахування суми кредиту № 1023-9184 від 15.01.2022 ОСОБА_1 у сумі 18000,00 грн.

Доводи відповідача щодо відсутності доказів укладення кредитного договору є безпідставними. Матеріалами справи підтверджено, що без створення позичальником даних по заявці на кредит, без підписання позичальником одноразовим ідентифікатором договору та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, вказаний договір не був би укладений.

Тобто відповідачем здійснено ряд активних дій з метою укладання кредитного договору, зокрема надано особисті відомості такі як дані паспорту, номер платіжної картки, правильність яких не спростовано. 

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

       Відповідно до п. 2.8. кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 11.11.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

       Згідно з п. 2.6, 2.9 кредитного договору, стандартна процентна ставка – 3,00 % за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка – 2,00 %; пільгова процентна ставка – 0,01 %. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572465,00 %.

       Таким чином, сторонами договору погоджено строк кредитування 300 днів з моменту отримання грошових коштів (до 11.11.2022) та заявлений строк 21 день, протягом якого діє знижена (пільгова) відсоткова ставка.

       Згідно з п. 2.10 кредитного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 180000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 162000,00 грн.

Станом на 17.05.2024 прострочена заборгованість складала 113460,00 грн., з яких: 18000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом; 47940,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги; 47520,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Вказаний розрахунок відповідає умовам договору позики, які узгоджені сторонами. 

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

       В кредитному договорі було визначено, що стандартна процентна ставка на день становить 3,0% в день, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572465,00 %.

Сума заборгованості за кредитом складає: 18 000,00 грн. – заборгованість за сумою кредиту; 47940,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги; 47520,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).

Таким чином, розмір нарахованих процентів навіть не за весь період кредитування перевищує більше ніж в 5 разів розмір основної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що умова договору по нарахуванню процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах №132/1006/19 від 07.10.2020, 910/719/19 від 19.05.2020 та №363/1834/17 від 13.07.2022 та №910/12876/19 від 01.06.2021.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів у відповідності до п. 2.6 Договору про відкриття кредитної лінії підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 7560,00 грн. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу. Крім того, колегія суддів зауважує, що у споживача, підписуючи договір складений фінансовою компанією, та обтяжений великою кількістю умов та юридичних термінів, не могло виникнути іншого висновку про розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами, ніж той, що вказаний у п. 2.4.4 кредитного договору.

Що стосується права вимоги позивача, то слід зазначити наступне.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першоїстатті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третястатті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 02/10/2021.

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим договором.

Згідно з п. 3.1.3 договору факторингу, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.

Так, на виконання умов договору факторингу, 15.08.2022 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» підписано Реєстр боржників № 7, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив (передав) на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами згідно реєстру, в тому числі за Договором про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 від 15.01.2022, позичальником за яким виступає ОСОБА_1 .

Таким чином, законодавчо закріплено право кредитора на укладання договору факторингу щодо майбутніх прав вимоги. При цьому згідно укладеного договору факторингу № 02/10/2021, право вимоги переходить після підписання відповідного реєстру боржників. Вказане спростовує доводи апеляційної скарги щодо підписання договору факторингу до укладання кредитного договору, що є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Крім того, пропорційно розміру задоволених вимог позову і апеляційної скарги підлягає розподіл судового збору сплаченого за подання позову та подання апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. б,в п. 4 ч. 1 ст 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що вимоги позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»  підлягають задоволенню частково у загальній сумі 25560,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена за подання позову у розмірі 682,14грн., а оскільки вимоги апеляційної скарги теж задоволено частково з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3518,79 грн.

Згідно вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Здійснивши розрахунок у відповідності до вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»  на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2836,65 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу понесених позивачем в суді першої інстанції, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» надало: договір № 15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 8 від 02.04.2024 по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на суму 25000,00 грн. (надання усної консультації: 4000,00 грн. за 2 години, підготовка пропозицій: 6000,00 грн. за 3 години, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 15000,00 грн. за 5 годин), витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 09.04.2024 щодо відповідача ОСОБА_1 на суму 25000,00 грн., платіжну інструкцію № 422780360 від 10.05.2024 на суму 54000,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 у відзиві просила суд відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. у зв`язку із не співмірністю даних витрат та відсутністю їх належного доведення.

Колегія суддів, апеляційного суду, погоджується з тим, що позивачем доведено факт надання товариству послуг правничої допомоги. Між тим, слід зазначити, що доведеним є лише факт надання послуг зі складання позовної заяви у розмірі 15000,00 грн, оскільки надання інших послуг не є конкретизованим, а також їх не можна в повній мірі схарактеризувати як послуги правничої допомоги. 

Враховуючи вимоги, щодо пропорційності стягнення витрат на правничу допомогу сумі стягнення за вимогами позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 3379,16 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

       Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

       Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2024 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

       Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1023-9184 від 15.01.2022 у розмірі 25560,00 грн., з яких:
- 18000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом;
- 7560,00 грн. – прострочена заборгованість за процентами.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2836,65 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) суму витрат на правову допомогу у розмірі 3379,16 грн. 
В решті позову відмовити.
       
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

       Повна постанова складена 01 травня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                        С. В. Кухар

Судді:                                                                І. В. Кочеткова

                                                                       І. В. Подліянова