УХВАЛА

23 травня 2025 року 
м. Київ

справа № 340/3872/22
адміністративне провадження № Зі/990/81/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі №340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ради адвокатів Кіровоградської області, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення від 24.06.2022 № 71 про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №222 від 19.10.2001, яке видано на підставі рішення атестаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Кіровоградської області від 15.10.2001 № 13. Водночас, просив суд зобов`язати відповідача видати дублікат свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025, відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
19.05.2025 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22.
В обґрунтування заяви позивач , що він звернувся до Верховного Суду із заявою про закриття касаційного провадження № К/990/14856/24 у справі за касаційною скаргою неуповноваженої у законний спосіб особи – ОСОБА_2 , що незаконно називає себе головою Ради адвокатів Кіровоградської області, на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №340/3872/22 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення.
Також заявник зазначає, що судді своє процесуальне рішення від 01.11.2024 про відмову у задоволенні заяви позивача обґрунтували, серед іншого, тим, що: «З матеріалів справи встановлено, що касаційну скаргу Ради адвокатів Кіровоградської області подано через підсистему «Електронний суд» та підписано ОСОБА_2 . На підтвердження повноважень Малюти Романа Валентиновича до касаційного скарги долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформовано станом на 17.01.2024. Згідно вказаного витягу в графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» міститься запис «Малюта Роман Валентинович, 30.09.2017 – керівник». «Враховуючи наведені норми та докази, долучені до касаційної скарги на підтвердження повноважень Малюти Романа Валентиновича, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій підтверджено у встановленому законом порядку.»
На переконання Кушніренка М.В., вказаним, а також іншими доводами постанови суддів від 01.11.2024 підтверджується, що судді повністю проігнорували доводи позивача, формально пославшись на витяг із державного реєстру.
Також заявник вважає, що суддям було достеменно відомо із заяви позивача та інших матеріалів справи, що Малюта Р.В. не мав законних повноважень на підписання касаційної скарги, однак, вирішили діяти у свавільний спосіб, прийнявши доводи вказаної особи та сфальшовані нею документи, які були покладені в основу постанови від 01.11.2024. Тобто, судді продемонстрували явну прихильність на користь незаконного суб`єкта – Малюти Р.В.
Кушніренко М.В. стверджує, що судді вже бачили матеріали справи, у них сформувалася суб`єктивна, упереджена позиція по відношенню до обставин справи та позивача.
Наведене вище, на переконання Кушніренка М.В., надає підстави не довіряти суддям та виключає їх участь у розгляді справи в розумінні пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2025 заява про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. визнано необґрунтованою. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. у справі № 340/3872/22 (адміністративне провадження № Зі/990/81/25) до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.
За приписами частини четвертої статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
21.05.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід колегії суддів Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від участі у розгляді справи № 340/3872/22 визначено суддю Єресько Л.О.
Вирішуючи заяву про відвід колегії суддів Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від участі у розгляді справи № 340/3872/22, суддя виходить із такого.
Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Головна мета відводу – гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
У цьому світлі необхідно звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
– «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
– «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Водночас вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.
Cуб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Заявник як на підстави для відводу колегії суддів спирається на пункти 2 та 4 частини першої статті 36 КАС України, відповідно до яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): (2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи, (4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженності та об`єктивності судді.
З аргументації представника позивача, викладеній у заяві про відвід, можна зрозуміти, що доводи ОСОБА_1 щодо недовіри колегії суддів зводяться до того, що цією колегією суддів постановлено ухвалу від 01.11.2024 про відмову в задоволенні заяви Кушніренка М.В. про закриття касаційного провадження № К/990/14856/24 у справі за касаційною скаргою Ради адвокатів Кіровоградської області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі № 340/3872/22 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення, з обґрунтуванням якої позивач не згоден.
За приписами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Незгода з процесуальним рішенням судді, ухваленим за наслідками вивчення касаційної скарги на відповідність вимогам процесуального закону, надто з мотивами його ухвалення, не дає достатніх, обґрунтованих підстав вважати, що суддя, який постановив ці судові рішення, є упередженим щодо скаржника, намагаючись в такий спосіб завадити йому в доступі до суду чи позбавити можливості захистити свої права. 
У касаційному провадженні № К/990/14856/24 означеною колегією суддів Верховного Суду переглядалася процесуальна ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 про зупинення провадження у справі, натомість у касаційному провадженні № К/990/20528/25 предметом касаційного перегляду є рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 по суті спору, залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025. Отже доводи заявника про те, що у суддів сформувалася суб`єктивна, упереджена позиція по відношенню до обставин справи та позивача ґрунтується на припущеннях.
У заяві про відвід не наведено фактів прояву колегією суддів Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М. поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи небезсторонність у цій справі або того, що вони допустили порушення вимог стандарту безсторонності та неупередженості у своїй процесуальній діяльності як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», а доводи заяви зводяться до непідтверджених належними і допустимими доказами припущень.
Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість колегії суддів: Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. або їх необ`єктивність під час розгляду справи № 340/3872/22, скаржником у заяві не наведено, а суддею під час розгляду цієї заяви таких підстав не встановлено.
Таким чином, оскільки наведені заявником на обґрунтування заяви про відвід судді обставини не знайшли свого підтвердження, тому підстав для висновку про наявність визначених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України обставин та інших передумов для відводу колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. немає.
Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. від розгляду справи №340/3872/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 340/3872/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Кіровоградської області про визнання протиправним і скасування рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

Л.О. Єресько,
Суддя Верховного Суду