УХВАЛА

06 червня 2025 року 
м. Київ

справа №420/27284/24
адміністративне провадження №К/990/1886/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                              Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Загороднюка А.Г.,
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1   
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024 (суддя-доповідач - Караван Р.В.)
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 (суддя-доповідач - Шляхтицький О.І., судді - Домусчі С.Д., Семенюк Г.В.)
у справі № 420/27284/24 
за позовом ОСОБА_1   
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

Обставини справи
1. 29.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 13.07.2022 по 31.07.2022, з 12.08.2022 по 31.08.2022, 02.09.2022 по 30.09.2022, з 05.10.2022 по 31.10.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, 28.02.2023, з 01.03.2023 по 07.03.2023, з 18.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 28.04.2023, з 01.05.2023 по 08.05.2023, 13.05.2023, з 23.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 11.06.2023, з 13.06.2023 по 21.06.2023, з 02.07.2023 по 19.07.2023, з 21.07.2023 по 31.07.2023, з 11.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 03.09.2023, 12.09.2023, з 14.10.2023 по 24.10.2023, з 05.11.2023 по 11.11.2023, з 13.11.2023 по 16.11.2023, з 18.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 29.12.2023, 31.12.2023.
2. Ухвалою від 02.09.2024 Одеський окружний адміністративний суд позовну заяву                ОСОБА_1 залишив без руху, надав позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду уточненої позовної заяви у відповідності до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України разом з копіями доказів, які підтверджують заявлені позивачем вимоги та стосуються саме позивача, обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.
3. У вказаній ухвалі суд дійшов висновку про невідповідність позовної заяви вимогам пунктів 2, 5 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, частині першій статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Також суд указав на недотримання позивачем тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України, в частині вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 31.12.2023.
4. На виконання вимог ухвали від 02.09.2024 позивачем надіслано до суду першої інстанції адміністративний позов (виправлений) та клопотання про поновлення строку звернення до суду.
5. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 заяву адвоката Коломойцева М.М. про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 04.09.2024 в частині вимог, які стосуються періоду з 19.07.2022 по 31.12.2023 залишено без задоволення. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, надано позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної. 
6. Позивачем подано до Одеського окружного адміністративного суду додаткові обґрунтування до клопотання про поновлення строків звернення до суду.
7. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, заяву адвоката Коломойцева М.М. про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 12.09.2024 в частині вимог, які стосуються періоду з 19.07.2022 по 31.12.2023 залишено без задоволення. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 19.07.2022 по 31.07.2022, з 12.08.2022 по 31.08.2022, 02.09.2022 по 30.09.2022, з 05.10.2022 по 31.10.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 10.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 26.02.2023, 28.02.2023, з 01.03.2023 по 07.03.2023, з 18.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 28.04.2023, з 01.05.2023 по 08.05.2023, 13.05.2023, з 23.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 11.06.2023, з 13.06.2023 по 21.06.2023, з 02.07.2023 по 19.07.2023, з 21.07.2023 по 31.07.2023, з 11.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 03.09.2023, 12.09.2023, з 14.10.2023 по 24.10.2023, з 05.11.2023 по 11.11.2023, з 13.11.2023 по 16.11.2023, з 18.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 29.12.2023, 31.12.2023 повернуто позивачеві.
8. При постановленні ухвали суд першої інстанції дійшов висновку про порушення позивачем встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 Кодексу законів про працю України, в частині вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 31.12.2023. Суд першої інстанції відхилив доводи позивача, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо 03.06.2024, після отримання документів від відповідача, за результатами вивчення яких з`ясовано про наявність неповного виконання відповідачем обов`язку з нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, оскільки, як вважав суд першої інстанції, отримання вказаних документів 03.06.2024 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав. З посиланням на приписи Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, суд першої інстанції вказав, що додаткова винагорода повинна виплачуватись в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату. А тому вважав, що позивачу було достеменно відомо чи брав він у відповідному місяці безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) та періоди виконання таких завдань. І саме з цим моментом, за позицією суду першої інстанції, закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду з заявленими у цій справі вимогами. Все викладене стало підставою для висновку суду першої інстанції про не наведення позивачем достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законом строку
9. Суд апеляційної інстанції такі висновки підтримав. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
10. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.     
11. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач указує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій приписів статті 233 Кодексу законів про працю України, що призвело до помилкового висновку цих судів про пропуск позивачем строку звернення до суду. Зазначає, що приписами частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що перебіг строку звернення до суду із заявою про вирішення трудового розпочинається з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Зауважує, що документи, за результатами вивчення яких з`ясовано про наявність неповного виконання відповідачем з нарахування та виплати додаткової винагороди за спірні періоди стороною позивача отримано 03.06.2024. Дізнатись про неповне виконання відповідачем своїх зобов`язань раніше, ніж позивачем було отримано перелічені у цій справі докази - бойові розпорядження, рапорти на виплату та журнал бойових дій в рамках отримання правової допомоги, позивач був позбавлений можливості, позаяк не є особою, обізнаною у галузі права, а вказані документи мають гриф ДСК тому, з урахуванням названих особливостей, витяги з них у нетаємній частині згідно законодавства можливо було отримати тільки за адвокатським запитом. Тому позов подано у тримісячний строк з моменту отримання документів. 
Позиція інших учасників справи
12. Відповідач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
13. Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
14. Ухвалою Верховного Суду від 05.06.2025 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Оцінка Верховного Суду 
15. За правилами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Оскільки у касаційному порядку оскаржуються судові рішення, визначені у частині другій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, судом касаційної інстанції здійснюється перегляд рішень судів попередніх інстанцій на предмет дотримання судами норм матеріального та процесуального права.
17. Спірним у межах розгляду цієї справи у касаційному порядку є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогами про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 19.07.2022 по 31.12.2023. 
18. За висновками судів попередніх інстанцій позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, визначений приписами статті 233 Кодексу законів про працю України, з вимогами, що охоплюють період з 19.07.2022 по 31.12.2023, оскільки про порушення своїх прав (виплата додаткової винагороди у меншому розмірі, ніж визначено законодавством) позивач повинен був дізнатися у місяці виплати такої винагороди. 
19. На противагу таким висновкам позивач указує, що про порушення свого права позивач дізнався 03.06.2024, коли отримав документи від відповідача, на підставі яких з`ясовано про неповне нарахування та виплату відповідачем додаткової винагороди позивачу. А тому, за позицією позивача, позов подано у тримісячний строк з моменту отримання документів.   
20. Надаючи оцінку доводам позивача про дотримання ним строку звернення до суду з цим позовом в частині вимог, що охоплюють період з 19.07.2022 по 31.12.2023, колегія суддів керується таким.
21. Так, колегією суддів установлено, що 06.04.2023 Верховний Суд ухвалив рішення за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22, предметом спору якої також є вимоги щодо нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». У означеній справі позивач перебуває на публічній службі на посаді заступника командира взводу охорони підрозділу охорони ТУ ССО у Закарпатській області. Вимоги щодо нарахування та виплату додаткової винагороди охоплюють період з 24.02.2022 по серпень 2022 року.
22. У рішенні від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22 предметом дослідження Верховним Судом було, зокрема, питання дотримання строку звернення до суду з таким позовом, по суті якого сформований наступні висновки:
«Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції: 
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Отже, до 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права».  
23. Відтак, зміст рішення Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22 дає підстави для висновку, що у цьому рішенні суд виснував про поширення приписів статті 233 Кодексу законів про працю України в частині, що стосується строку звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, на правовідносини, пов`язані з недотриманням законодавства про оплату праці, які виникли і після 19.07.2022.  
24. Аналогічний підхід щодо застосування приписів статті 233 Кодексу законів про працю України застосовано Верховним Судом у подальшій правозастосовній практиці. 
25. Ключовим для правильного вирішення цієї справи є з`ясування питання щодо правової природи спору про стягнення належних працівникові виплат під час проходження ним публічної служби. Адже стаття 233 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX, зазнала змін, відповідно до яких, правило, що «у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком», - не міститься. 
26. За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 з 29.09.2021 по теперішній час проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
27. За визначенням, що міститься у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. 
28. Отже, на момент звернення до суду у цій справі, позивач перебуває на публічній службі та заявив вимоги щодо нарахування та виплати додаткової винагороди під час проходження служби. 
29. Строки звернення до адміністративного суду у справах щодо проходження публічної служби урегульовано статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України. 
30. За правилами частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
31. Отже, для звернення до адміністративного суду з позовом щодо проходження публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
32. Оскільки вимоги у цій справі заявлено особою, що перебуває на публічній службі і такі пов`язані саме з проходженням публічної служби, на переконання колегії суддів, цей спір є нічим іншим як публічно-правовий спір, строки звернення до суду за вирішенням якого регулюються нормами спеціального закону. 
33. На нашу думку, норми загального трудового законодавства не є релевантними до спірних правовідносин, з огляду на таке.  
34. Так, частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX) визначала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
35. З моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (19.07.2023) положення статті 233 Кодексу законів про працю України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 Кодексу законів про працю України. 
36. За правилами частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону від 01.07.2022 № 2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
37. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що така розповсюджує свою дію на вирішення трудових спорів, в той час як у цій справі спір є публічно-правовим і виник в період проходження позивачем публічної служби. 
38. На переконання колегії суддів, стаття 233 Кодексу законів про працю України, у чинній її редакції, в частині, що стосується строку звернення до суду буде підлягати застосуванню лише у тому випадку, коли особа, яка перебувала на публічній службі, після звільнення заявить вимоги щодо виплати усіх сум, належних при звільненні.  
39. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, які є спеціальними при вирішенні питання, що стосується строку звернення у справах щодо проходження публічної служби.   
40. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду 06.04.2023 у справі № 260/3564/22 та інших зі схожими висновками щодо поширення на правовідносини, подібні до тих, які виникли у цій справі норм статті 233 Кодексу законів про працю України. 
41. Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.
42. Згідно з частиною першою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. 
43. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу (частина четверта статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України).
44. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 420/27284/24 на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу - Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.
Керуючись статтями 346, 347, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 420/27284/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                            А.Г. Загороднюк

                                                                      Н.М. Мартинюк