ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/492/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Баранник Н.П.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження   в місті Дніпрі  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області           
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 21.03.2024, (суддя суду першої інстанції Мінаєвої К.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі,  в адміністративній справі №280/492/24  за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області   про визнання  протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  
УСТАНОВИВ:
          15.01.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
          1) визнати дії та рішення відповідача № 084050013199 від 08.12.2022 стосовно відмови у призначенні пенсії позивачці та бездіяльність відповідача щодо непризначення пенсії позивачки протиправними, скасувати їх;
2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 08.02.2021 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на визначений нею банківський рахунок – НОМЕР_1 у АТ КБ “Приватбанк”, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
          В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.02.2000 позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Представник указує, що досягнувши віку 73 років та маючи страховий стаж понад 31 рік, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, проте ні до виїзду за кордон, на станом на момент подання позовної заяви позивачу пенсія не призначалась. 08.02.2021 представник позивача звернувся через вебпортал Пенсійного фонду до відповідача із заявою про призначення пенсії позивачу. Крім того, 19.03.2021 інший представник заявника звернувся до відповідача із особистою заявою позивача про призначення пенсії, засвідченою нотаріально в Державі Ізраїль та легалізованою печаткою апостиль у відповідності до Гаазької Конвенції, проте пенсійним органом не було видано розписку про прийняття заяви з відповідними документами. Надалі рішенням суду було зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області розглянути заяву від 08.02.2021 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, на виконання якого було прийнято рішення відповідача № 084050013199 від 08.12.2022 стосовно відмови у призначенні пенсії. При цьому вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач зобов`язана надати відповідачу саме паспорт громадянина України. На переконання представника позивача, рішення, дії та бездіяльність відповідача – щодо незаконної відмови у призначенні пенсії, є неправомірними і дискримінаційними та суперечать чинному законодавству.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 21.03.2024 адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 08.12.2022 № 084050013199 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.02.2021 та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач порушив строк звернення до суду з адміністративним позовом в цій справі. Також, відповідач зазначає, що рішення про відмову в призначенні пенсії є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 20.08.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Запорізькій області задовольнив частково. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 – скасував, адміністративний позов залишив без розгляду.
Верховний Суд постановою від 12.02.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2024 – скасував, а справу направив до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.
Дослідивши матеріали справи під час нового розгляду, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон типу Р, серії НОМЕР_2 , орган видачі 2ISR, дата видачі 05.02.2020, дійсний до 05.02.2030 (а.с.14 зворотній бік). До 2000 року позивач проживала у м.Запоріжжі, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.
08.02.2021 представник позивача, який діє на підставі ордеру та виданої йому довіреності, звернувся через електронний кабінет порталу електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із відповідним клопотанням. До клопотання про призначення пенсії було долучено скановані копії наступних документів: документу про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, паспорту громадянина України для виїзду за кордон, трудової книжки, довіреності, оригіналу заяви про призначення пенсії від 23.11.2020 (а.с.9-11, 59-60).
Проте, представником позивача отримано лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №0800-0202-8/11757 від 16.02.2021, у якому із посиланням на приписи пунктів 1, 2.9, 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 “Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках”, повідомлено, що звернення розглянуто на веб-порталі Пенсійного фонду України в рамках Закону України “Про звернення громадян”. Отже, враховуючи вищезазначене, після звернення ОСОБА_1 з заявою відповідного зразка, паспорта громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1596, можливо буде повернутись до питання призначення пенсії.
19.03.2021 уповноважений представник позивача з`явився особисто до відповідача з оригіналами наведених вище документів та подав особисту заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, однак листом від 29.03.2021 №0800-0202-8/22758 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повернуто оригінали заяви про призначення пенсії від 23.11.2020 ОСОБА_1 та вказано про необхідність звернення позивача з заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1596, для повернення до питання призначення пенсії (а.с.22 зворотній бік – 23).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 280/6555/21, яке набрало законної сили 06.10.2022, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, поданої уповноваженим представником 08.02.2021 на веб-порталі Пенсійного фонду України, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, подану уповноваженим представником 08.02.2021 на веб-порталі Пенсійного фонду України, та прийняти рішення за результатом її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.24 зворотній бік – 30).
01.11.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду у справі № 280/6555/21 (а.с.31).
На виконання рішення суду по справі № 280/6555/21 відповідач прийняв рішення від 08.12.2022 № 084050013199, яким відмовив ОСОБА_1 у призначення пенсії у зв`язку з відсутністю оригіналів документів та документа, який посвідчує громадянство України, а саме паспорта громадянина України або закордонного паспорта громадянина України. Зазначено, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, оскільки документи надано в копіях. Надалі при наданні оригіналу трудової книжки не було зараховано періоди роботи: з 25.12.1968 по 31.05.1969, оскільки дата наказу про прийом на роботу містить виправлення незавірені відповідно до вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників; з 19.06.1978 по 07.06.1981, оскільки запис про звільнення з роботи завірений нечитабельною печаткою. Враховуючи вищезазначене при наданні оригіналу трудової книжки стаж складатиме 27 років 1 місяців 17 днів (а.с.12-13, 56-57).
З Єдиного державного реєстру судових рішень також встановлено, що ухвалою від Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.2023 у справі № 280/6555/21, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Меламеда Вадима Борисовича про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі № 280/6555/21. Суд мотивував таку відмову тим, що ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 280/6555/21 прийняло відповідне рішення щодо призначення пенсії ОСОБА_1 від 08.12.2022 № 084050013199, тому дії зобов`язального характеру, визначені вказаним рішенням суду, виконані суб`єктом владних повноважень у повному обсязі, а саме розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення    пенсії за віком.
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач через свого представника звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами статті 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 Конституційним Судом України було встановлено, що громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання до інших держав, мають рівні права з іншими громадянами України на пенсійне забезпечення. Право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Згідно зі статтею 2 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV “Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні” реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.
Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення за заявою №10441/06 “Пічкур проти України” від 07.02.2014.
У відповідності до статті 5 Закону України від 18.01.2001 № 2235-III “Про громадянство України” документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.
У статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Порядок № 22-1, у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).
Згідно з пунктами 1.1 зазначеного Порядку заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання; заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
За пунктами 1.7, 1.8 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи (підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком, підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку).
Відповідно до пункту 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що кожний громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав і, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на призначенння пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20588/17.
За обставинами справи на підставі нотаріальної довіреності 08.02.2021 представник позивача, який діє на підставі ордеру та виданої йому довіреності, звернувся через електронний кабінет порталу електронних послуг Пенсійного фонду України до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із клопотанням про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. До клопотання долучено заяву про призначення пенсії, апостильований паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудову книжку, ордер про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Листами №0800-0202-8/11757 від 16.02.2021 та №0800-0202-8/22758 від 29.03.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомлено про необхідність звернення позивача із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1596, для повернення до питання призначення пенсії.
У рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 280/6555/21 зазначені наступні висновки: “… паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що засвідчує особу, виключно протягом дії такого паспорта та втрачає чинність після закінчення строку його дії. Суд зазначає, що на момент подання заяви про призначення пенсії строк дії паспорту позивача для виїзду за кордон не сплинув (термін дії продовжено до 05.02.2030), отже це є належним доказом та дійсним документом, що засвідчує особу, її вік та громадянство України. При ухваленні рішення судом враховано, що 19.03.2021 уповноважений представник позивача з`явився особисто до відповідача з оригіналами наведених вище документів, що саме представником відповідача не спростоване. Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не надання оригіналу паспорта громадянина України…”.
При перегляді зазначеного рішення Третій апеляційний адміністративний суд погодився з висновками суду першої інстанції та у постанові від 06.10.2022 дійшов наступних висновків: “…пенсійним органом, за результатом розгляду наведених заяв, не з`ясовувалось питання наявності у позивача права на отримання пенсії на підставі наданих документів та, як наслідок, не приймалось рішення щодо призначення чи відмову у призначенні позивачем пенсії, як то передбачено       Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а відповідач фактично обмежився лише посиланням на недотримання позивачем при наданні документів пункту 2.9 Порядку №22-1...”.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі № 280/6555/21, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, подану уповноваженим представником 08.02.2021 на веб-порталі Пенсійного фонду України, та прийняти рішення за результатом її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідачем прийнято спірне рішення від 08.12.2022 № 084050013199, яким відмовив ОСОБА_1 у призначення пенсії у зв`язку з відсутністю оригіналів документів та документа, який посвідчує громадянство України, а саме паспорта громадянина України або закордонного паспорта громадянина України.
Тобто, незважаючи на зміст рішення в адміністративній справі №280/6551/23, оскаржене у цій справі рішення від 08.12.2022 № 084050013199 не містить відомостей про те, яким чином при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 враховані обов`язкові висновки рішення Запорізького окружного адміністративного суду.
Суд звертає увагу відповідача, що належність позивача до громадянства України підтверджена матеріалами адміністративної справи.
Позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.
Виходячи з правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може залежати від умови постійного проживання в Україні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №182/1283/17, а також у постановах від 18.09.2018 у справі № 522/535/17, від 19.09.2018 у справі № 766/1519/17 та від 31.01.2019 у справі № 520/9721/16-а, від 08.08.2019 по справі № 414/2109/16-а, від 01.10.2019 у справі №804/3646/18, від 14.07.2020 у справі № 414/2108/16.
Крім того, суд підкреслює, що з матеріалів адміністративної справи суд встановив, що представником позивача під час особистого звернення було надано останньому для передачі відповідачу за належністю пакет документів, до складу якого входив оригінал трудової книжки для ознайомлення та її копія.
За пунктом 2.23 Порядку № 22-1 у разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена або адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи, або органом, що призначає пенсію.
За пунктом 4.2. Порядку № 22-1 копія трудової книжки при прийманні документів має бути посвідчена органом, що призначає пенсію.
Саме з цією метою представник позивача особисто звернувся до органу ПФУ за місцем свого знаходження. На переконання суду, у такому випадку неприпустимо перекладати на позивача відповідальність за невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області обов`язку щодо перевірки та завірення копій документів.
Таким чином, враховуючи викладені висновки суду у цій справі та адміністративній справі № 280/6555/21 про обов`язок прийняття відповідачем до розгляду паспорту позивача для виїзду за кордон як документа, який посвідчує громадянство України, разом з іншими документами, наданими представником позивача при зверненні до пенсійного органу в інтересах ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не врахував всіх обставин, які мають значення для прийняття вказаного рішення, з огляду на те що воно є необґрунтованим та протиправним, отже рішення № 084050013199 від 08.12.2022 підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції також правильно вказав про те, що  працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17.
Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Відтак доводи, зазначені у рішенні від 08.12.2022 № 084050013199 щодо незарахування періодів роботи з 25.12.1968 по 31.05.1969 та з 19.06.1978 по 07.06.1981 є безпідставними, оскільки такі недоліки (незавірені виправлення та нечитабельна печатка) не можуть бути належною підставою для неврахування періодів роботи позивача до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів (читабельність відбитку печатки) у трудовій книжці. Крім того, такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.
Разом з тим, передчасними є вимоги щодо нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів, оскільки відповідно до статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а з огляду на те, що призначення та виплату пенсії не здійснено, питання щодо нарахування індексації пенсійним органом не вирішувалось то, відповідно задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом в цій справі колегія суддів зазначає таке.
Частина друга статті 122 КАС України визначає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, за загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з цим суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Суд зазначає, що при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до суду із позовом першочергово слід визначитись із строком, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та моментом початку його перебігу. Лише після встановлення зазначених обставин суд переходить до оцінки поважності причин пропуску такого строку, якщо він дійсно був пропущений.
Встановлені обставини справи свідчать, що пропуск строку звернення до суду, за твердженнями позивача, зумовлений тим, що оскаржуване рішення УПФУ було отримано лише 16.08.2023 у процесі розгляду судом у справі № 280/6555/21 питання виконання судового рішення в порядку статті 383 КАС України.
Також у наданих до суду першої інстанції поясненнях на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.01.2024, представник позивачки наголосив, що оскаржуване рішення відповідача № 084050013199 від 08.12.2022 через пенсійний кабінет не надсилалося, а запити до відповідача здійснювались представником через власний кабінет, а не через кабінет позивачки. Водночас доступ до пенсійного кабінету позивачки у представника відсутній.
Водночас, відповідно до матеріалів справи (а.с.32, зворотній бік) у листопаді 2022 року представником позивача вживалися заходи щодо з`ясування результатів розгляду питання призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі рішення у справі № 280/6555/21 шляхом направлення на адресу УПФУ відповідної заяви, у відповідь на яку відповідач листом від 24.11.2022 проінформував про перебування рішення суду на стадії опрацювання.
          Відтак, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав лише в серпні 2023 року, що не спростовано відповідачем, підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ст. 123 КАС України відсутні.
           З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування судового рішення - відсутні.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  – залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.03.2024 в адміністративній справі № 280/492/24 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник