Справа №591/2115/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є.В.	
Номер провадження 33/816/79/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за спільною апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Устименка Д.І. на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 09.02.2024 р., о 22.47 год., в м.Суми, по вул Харківська поблизу буд. 58 «г» керував транспортним засобом HYUNDAI ACCENT, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку, а саме у найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР «ОКМЦСНЗ» та відповідно до висновку лікаря-нарколога КНП СОР «ОКМЦСНЗ» № 125 від 13.02.2024 р. , своїми порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КпАП України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Устименко Д.І. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року, а справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти вказували, що при розгляді даної справи не були дотримані вимоги КУпАП, постанова винесена в порушення норм матеріального та процесуального права, в порушення законності та верховенства права, зазначене в постанові не відповідає фактичним обставинам справи, суд не надав належної оцінки доказам по справі.
Стверджували, що копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ніхто з поліцейських на місці зупинки транспортного засобу не вручив.

Зазначали, що безпосередньо при складені протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції були допущені грубі порушення вимог стст.251, 252, 268, 130 ч.1, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Вказували, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Звертали увагу суду на те, що на відео файлах наявних в матеріалах справи чітко вбачається, що працівники патрульної поліції декілька разів на протязі кількох хвилин, пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я та розцінюють його бездіяльність як відмову від проходження огляду. Після чого інспектор другої роти батальйону УПП в Сумській області старший лейтенант поліції Гончаренко В.В. зазначає про те, що ним буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України відносно ОСОБА_1 , при цьому роз`яснює права, передбачені ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП, потім він сідає в службове авто і складає протокол про адміністративне правопорушення за п.2.5 ПДР України на ОСОБА_1 (clip-0, сlip-1 з 23 год 13 хв по 23 год 35 хв 46 сек). Де в подальшому дівся даний протокол не відомо.
На думку апелянтів дії ОСОБА_1 потрібно кваліфікувати за п.2.5 ПДР України як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за п.2.9а ПДР України керування в стані алкогольного сп`яніння.
Вважали, що лікарем – наркологом ОСОБА_2 при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 було порушено вимоги ст..130, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки в даних нормативно-правових актах не зазначено, що медичний працівник під час огляду на стан сп`яніння водія може користуватись тими ж технічними засобами, що і працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу, а також вимагати від особи яку оглядає лікар підписання усвідомленої згоди на проходження психіатричного дослідження.
Вказували, що їм не зрозуміло, чому направлення на огляд ОСОБА_1 та сам огляд на стан сп`яніння відбувались 10.02.2024 року, а сам висновок виданий 13.02.2024 року, тому вважали висновок щодо результатів медичного огляду та інші докази нікчемними.

В судове засідання призначене на 28 березня 2025 року на 14 год. 30 хв. до апеляційного суду ні ОСОБА_1 , ні його захисник – адвокат Лопаткін О.В., І. які є належним чином повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, в черговий раз не з`явились.
Від захисника Лопаткіна О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні.
Апеляційний суд не вбачає підстав для чергового відкладення судового розгляду виходячи з наступного :
Так, у провадженні апеляційного суду справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 перебуває з квітня 2024 року. 
Тривалий не розгляд вказаної справи пов`язаний з тим, що на задоволення клопотань захисників як ОСОБА_3 , так і захисника Устименка Д.І. судові засідання відкладались у зв`язку з надходженням клопотань про неможливість приймати участь у розгляді справи через перебування на лікуванні ОСОБА_1 та захисника Лопаткіна О.В., тобто, апеляційним судом попередні клопотання захисту були задоволені і було вжито достатньо заходів для забезпечення права останнього на справедливий суд.
У частинах 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дана справа про адміністративне правопорушення перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд спільної апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Лопаткіна О.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року, у відсутність апелянтів, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеними, оскільки положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову присутність особи, стосовно якої розглядається справа за ст. 130 КУпАП.
Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги,  наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 698966 від 21.02.2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП (а.с.1), 
- висновком КНП СОР «ОКМЦСНЗ» № 125 від 13.02.2024 р., згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2),
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), 
- відеозаписом, з якого вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, під час спілкування з водієм працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні, на пропозицію поліцейських ОСОБА_1 спочатку не відповідав, а після того, як поліцейський повідомив йому, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду, погодився пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. Після проходження огляду ОСОБА_1 , на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, копія якого була вручена ОСОБА_1 .
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Щодо тверджень апелянтів, про те, що копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ніхто з поліцейських на місці зупинки транспортного засобу не вручив, то апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовуються відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 підписує протокол та отримує його копію та протоколом про адміністративне правопорушення, в якому мається підпис ОСОБА_1 про отримання копії протоколу.

Щодо тверджень апелянтів про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази того, що ОСОБА_1 є суб`єктом складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, то вони спростовуються дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції ОСОБА_1 знаходиться за кермом даного транспортного засобу.

Доводи апелянтів про те, що на відео файлах наявних в матеріалах справи чітко вбачається, що інспектор другої роти батальйону УПП в Сумській області старший лейтенант поліції Гончаренко В.В. зазначає про те, що ним буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України відносно ОСОБА_1 , при цьому роз`яснює права, передбачені ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП, потім він сідає в службове авто і складає протокол про адміністративне правопорушення за п.2.5 ПДР України на ОСОБА_1 (clip-0, сlip-1 з 23 год 13 хв по 23 год 35 хв 46 сек), то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки з дослідженого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейський дійсно зазначає про те, що ним буде складено протокол за порушення п.2.5 ПДР України відносно ОСОБА_1 , при цьому роз`яснює права, передбачені ст..63 Конституції України та ст..268 КУпАП, потім він сідає в службове авто. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення він не заповнює, а просто сидить у службовому автомобілі, потім підходить інший поліцейський і повідомляє, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Щодо тверджень апелянтів про те, що лікарем – наркологом ОСОБА_2 при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 було порушено вимоги ст..130, 266 КУпАП, а також вимоги Наказу 1452/735 від 09.11.2015 року «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки в даних нормативно-правових актах не зазначено, що медичний працівник під час огляду на стан сп`яніння водія може користуватись тими ж технічними засобами, що і працівник поліції на місці зупинки транспортного засобу, а також вимагати від особи яку оглядає лікар підписання усвідомленої згоди на проходження психіатричного дослідження, апеляційний суд зазначає , що огляд в закладах охорони здоров`я проводиться згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та внутрішніх наказів закладу охорони здоров`я, разом з тим апеляційний суд не вбачає порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 , оскільки згідно п.9 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції передбачено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ.

Щодо доводів апелянта про те, що направлення на огляд ОСОБА_1 та сам огляд на стан сп`яніння відбувались 10.02.2024 року, а сам висновок виданий 13.02.2024 року, тому вважали висновок щодо результатів медичного огляду та інші докази нікчемними, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки висновок був складений лікарем після отримання всіх результатів огляду ОСОБА_1 . 

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а спільну апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Устименка Д.І. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.