КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 березня 2025 року
справа № 369/12496/23
провадження № 22-ц/824/1583/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г., 
суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.
при секретарі: Шереметьєвій М.В.
 
учасники справи:
позивач- ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - Козира Сергія Володимировича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року, постановлено під головуванням судді Янченка А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. 
Ухвалою суду від 18.03.2024 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_1 у цивільній справі № 369/12496/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 11.06.2024 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу передано до Господарського районного суду Київської області, де перебуває справа 911/2308/23 про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 . У задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Козира С.В. про закриття провадження у справі - відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі представник  ОСОБА_2 - Козир Сергій Володимирович просить ухвалу суду скасувати.
Вимоги обґрунтовані тим, що ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав, серед яких відсутнє процесуальне право, яке наділяє суду першої інстанції правом направляти справу до іншого суду, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд першої інстанції не будучи наділений цивільним процесуальним законом повноваженням на передачу справи за підвідомчістю до Господарського суду Київської області. 
В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.    
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Передаючи справу на розгляд до Господарського суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за заявою фізичної особи ОСОБА_2 про неплатоспроможність. Заява представника відповідача про закриття провадження у справі не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
11.05.2024 року представником відповідача - адвокатом Козирем С.В. подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі                  № 911/2308/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2024 року відкрито провадження у справі № 911/2308/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне, суб`єктний склад такого (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Водночас, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди   розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі  справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб         боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та набрав чинності 21 квітня 2019 року. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що провадження у цивільній справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, відкрито 10 серпня 2023 року.
Провадження у господарській справі № 911/2308/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_2 відкрито на підставі ухвали Господарського суду міста Києва віл 14.02 2024 року.
Враховуючи вказані норми процесуального права та висновки Верховного Суду, суд першої інстанції законно та обґрунтовано передав справу за позовом   ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу до Господарського суду Київської області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 911/2308/23 про неплатоспроможність фізичної особи  боржника ОСОБА_2 .
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки норми Кодексу України з процедур банкрутства є спеціальними. У частині 3 статті 7 цього Кодексу чітко передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.          
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
         Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Козира Сергія Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року залишити без змін..
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 15 квітня 2025 року.
 
Суддя-доповідач:
Судді: