ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 676/7439/24
Провадження № 33/820/270/25

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретарів судового засідання Жураківського В.А., Купельської Н.П., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мельника Андрія Івановича розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з власних засобів справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який не працює, студента 4 курсу Кам`янець – Подільського коледжу індустрії, бізнесу та інформаційних технологій, на утриманні одна неповнолітня дитина,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.
За постановою суду, 22.10.2024 р. о 11.09 год. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Лесі Українки, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови серії ЕНА №2153703 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити. 
Посилається на те, що суд порушив його право на захист, оскільки розглянув справу за його відсутності, про розгляд такої його належним чином не повідомив, згода на направлення йому смс-повідомлення у матеріалах справи відсутня, а тому суд не мав підстав для надіслання йому смс-повідомлень. 

Разом з тим, ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропустив з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржена постанова Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області постановлена 11 листопада 2024 року за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 . Про її наявність він дізнався 13 лютого 2025 року від державного виконавця. Із матеріалами справи, у тому числі із постановою, ознайомився 06 березня 2025 року, що підтверджується його розпискою (а.с. 20). Отже, саме цього дня  ОСОБА_1 дізнався про мотиви прийнятого рішення. З апеляційною скаргою звернувся 10 березня 2025 року, що підтверджується відміткою на штемпелі вхідної кореспонденції Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області (а.с. 21).
ОСОБА_1 з 10 лютого 2025 року по 14 лютого 2025 року та з 18 лютого 2025 року по 07 березня 2025 року перебував на лікуванні в амбулаторії загальної практики сімейної медицини з діагнозом: ГРВІ, що підтверджується копіями довідок № 4 та № 9, виписаних лікарем Ю.Рибак, які були додані до апеляційної скарги. А тому, він не мав можливості оскаржити дане рішення у строки, визначені законом. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, А тому, клопотання підлягає задоволенню, а строк на подачу апеляційної скарги – поновленню. 

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мельника А.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частиною 2 вказаної статті визначено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування такими транспортними засобами.

Висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 156145 від 22.10.2024 року, згідно з якими 22.10.2024 об 11 год. 09 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Лесі Українки, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинено повторно протягом року відповідно до постанови серії ЕНА №2153703 від 15.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с.1);
-        постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2153703 від 15.05.2024 року, якими підтверджується, що 15.05.2024 року ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с. 4);
-        відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, якими підтверджується, що під час спілкування із працівниками поліції водій ОСОБА_1 підтвердив, що керує транспортним засобом без посвідчення водія, такого він не отримував. Працівник поліції повідомив правопорушнику про наявність щодо нього постанови від 15.05.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на що останній не заперечив. Правоохоронці роз`яснили ОСОБА_1 його права, ознайомили із протоколом. Жодних заперечень він не заявляв та підписав протокол (а.с. 7).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

Доводи ОСОБА_1 про порушення права на захист, оскільки суд розглянув справу за його відсутності, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Згідно із ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляу справи.
Частиною 3 ст.268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 126 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою. 
Матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 31.10.2024 року. 
Судове засідання у даній справі призначалось двічі: 06.11.2024 року та 11.11.2024 року.
ОСОБА_1 двічі надсилались смс-повідомлення у додаток «Viber», на номер телефону НОМЕР_2 , який він вказав у протоколі та у своїх письмових поясненнях, що були додані до протоколу. Такі повідомлення йому були доставлені 01.11.2024 року та 06.11.2024 року, що підтверджується даними довідок про доставку смс-повідомлення (а.с. 10, 11). 

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що саме цей номер телефону ОСОБА_1 зазначив і у своїй апеляційній скарзі. 
Однак, він жодного разу до суду не з`явився і не повідомив суд про поважність причин неявки у судові засідання. 
З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд звертає увагу й на те, що у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.
У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12, адміністративне провадження № К/9901/6938/19, Верховний Суд дійшов висновку, що «сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки».
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, із відеозаписів, які були долучені до протоколу, вбачається, що 22.10.2024 року під час складання адміністративних матеріалів працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що справа про адміністративне правопорушення щодо нього буде розглядатись у Кам`янець – Подільському міськрайонному суді Хмельницької області орієнтовно через 15 днів з моменту складання протоколу, про що його буде повідомлено (а.с. 7).
Отже, останній знав про наявність щодо нього судового провадження у даній справі. Однак, до суду не з`являвся, будь – яких клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав, розглядом справи не цікавився, що свідчить про відсутність у нього бажання скористатись своїми процесуальними правами та виконати свій процесуальний обов`язок. 
Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.
Однак, доказів, які б спростовували висновки місцевого суду щодо доведеності його вини у інкримінованому правопорушенні він не надав. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає порушення права ОСОБА_1 на захист. 

Що стосується клопотання захисника – адвоката Мельника А.І. про закриття провадження у даній справі на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, то апеляційний суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, 22 жовтня 2024 року. Тобто, стягнення на нього могло бути накладено не пізніше як 22 січня 2025 року. Натомість, постанова Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні даного адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення, винесена 11 листопада 2024 року. Отже, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах строку, визначеного ст. 38 КУпАП. 
А тому, підстави для закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - відсутні. 

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Отже, стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується двома властивостями: 1) небезпекою, що безпосередньо загрожує правоохоронюваним інтересам особи, суспільства або держави і 2) обстановкою, яка не дає можливості усунути цю небезпеку іншими засобами, крім заподіяння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам. Наявності однієї лише небезпеки ще недостатньо для виникнення стану крайньої необхідності. Цей стан тому і визнається станом крайньої необхідності, що викликається даною обстановкою, за якої особа вимушена удатися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам, як до останнього, крайнього засобу усунення небезпеки, що загрожує
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував самого факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КупАП, зокрема, того, що повторно протягом року керував транспортним засобом без права керування. Проте, вказував, що діяв у стані крайньої необхідності, змушений був сісти за кермо автомобіля, оскільки у його вагітної дівчини погіршився стан здоров`я та її необхідно було відвезти до лікарні.
Із відповіді директора КНП «Кам`янець – Подільська міська лікарня» Б.Сироти № 01-12/560 від 04.04.2025 року, наданої на адвокатський запит ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_3 станом на 22.10.2024 року перебувала на обліку у лікаря акушер – гінеколога жіночої консультації ОСОБА_4 22.10.2024 року пацієнтка звернулась до вказаного лікаря в телефонному режимі, на що їй була надана рекомендація терміново з`явитись на обстеження в лікарню. 
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, а стороною захисту такі також не надані, які б підтверджували те, що ОСОБА_3 , з метою обстеження у лікарні, терміново звернулась на швидку допомогу, службу таксі чи до інших осіб і їй було відмовлено у наданні допомоги чи послуги, або те, що така могла бути надана лише через тривалий проміжок часу, що б загрожувало життю та здоров`ю ОСОБА_3 чи її майбутній дитині. 
Натомість, ОСОБА_1 , сідаючи за кермо автомобіля без відповідного права керування, тобто без відповідних знань, порушуючи закон, та керуючи джерелом підвищеної небезпеки, поставив під загрозу не лише своє життя, а й життя інших учасників руху. Тобто, шкода, яка могла б бути ним заподіяна, є значно більшою, ніж гіпотетично відвернена. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 діяв в умовах крайньої необхідності, тому останній підлягає адміністративній відповідальності. 

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що процесуальних порушень під час розгляду справи місцевим судом не допущено, постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд – 

п о с т а н о в и в:

Постанову Кам`янець – Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду         Федорова Н.О.