ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року 
м. Київ

cправа №  921/150/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.
за участі секретаря судового засідання Громак О.В.

учасники справи:
кредитор - Головне управління ДПС у Тернопільській області,
представник кредитора - Рацин Р.Р., в порядку самопредставництва
кредитор - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк",
представник кредитора - Маракіна О.Г. (в режимі відеоконференції)
боржник - ОСОБА_1 , не з`явилася,
арбітражний керуючий - Деяк Ярослав Михайлович, особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційні скарги
Головного управління ДПС у Тернопільській області
Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк"

на постанову Західного апеляційного господарського суду
від 05.12.2024
у складі колегії суддів: Матущак О.І. (головуючий), Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.,
у справі за заявою
ОСОБА_1 
про неплатоспроможність фізичної особи,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. Ухвалою суду від 09.05.2024 Господарський суд Тернопільської області відкрив провадження у справі № 921/150/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (далі - боржниця, ОСОБА_1 ); 
ввів процедуру реструктуризації боргів боржника;
ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; 
призначив керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 - арбітражного керуючого Деяка Ярослава Михайловича, а також визначив дату попереднього судового засідання.
Короткий зміст ухвали місцевого суду
2. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2024 закрито провадження у справі № 921/150/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ;
припинено процедуру реструктуризації боргів боржника, введену ухвалою Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/150/24 від 09.05.2024;
припинено повноваження керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 та припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів;
залишено без розгляду клопотання керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Деяка Я.М. від 18.09.2024 (вх. № 7264 від 19.09.2024) та від 04.10.2024 (вх. №7 630 від 04.10.2024) про витребування інформації.
3. Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що боржниця у поданих деклараціях та у виправлених деклараціях не зазначила повної та достовірної інформації про своїх матір та дочку, а також їх майновий стан, тому суд позбавлений можливості вчинити усі передбачені Кодексом України з процедур банкрутства  (далі - КУзПБ) заходи.
4. За таких обставин, місцевий господарський  суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки поведінка боржниці свідчить про невідповідність її процесуальної поведінки критерію "добросовісності", який є визначальним при вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
5. Постановою від 05.12.2024 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив;
ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2024 у справі №921/150/24 скасував;
справу № 921/150/24 повернув до Господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
6. Апеляційний господарський  суд встановив:
- на виконання положень статті 116 КУзПБ фізична особа ОСОБА_1 разом із заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність подала до господарського суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021-2024 роки. Датою складання декларацій за 2021-2022 роки та за 2024 рік (станом на 01.02.2024) є 08.03.2024. Декларація за 2023 рік датована 20.03.2024 і подана на виконання ухвали суду від 18.03.2024 з метою усунення недоліків заяви;
- керуючим реструктуризацією арбітражним керуючим Деяком Я.М. за результатами перевірки декларацій про майновий стан за 2021-2024 роки, подано суду звіт, у якому зазначено, що розбіжностей із отриманою ним інформацією станом на 21.06.2024 не виявлено;
- у поданому суду звіті керуючим реструктуризацією встановлено невідповідність даних зазначених боржницею в деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, а саме: ОСОБА_1 у розділі VI "Грошові активи" декларацій про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки не зазначено про наявність коштів на банківському рахунку, відкритому у АТ "ПриватБанк", у розмірі 7970,32 грн та на банківському рахунку, відкритому в АТ "Ощадбанк", у розмірі 16,13 грн;
- 08.07.2024 представник боржниці подав до суду виправлені декларації про майновий стан боржниці у справі про неплатоспроможність за 2021 - 2024 роки від 05.07.2024.
- донька боржниці перебувала на її утриманні, про що зазначено у вироку Тернопільського міськрайонного суду від 27.03.2015 у справі № 607/1830/15-к, посилання на який містяться у додаткових письмових поясненнях боржника (вх. №3329 від 25.04.2024).
- в матеріалах справи наявний лист від Головного управління ДПС у Тернопільській області, який містить інформацію щодо відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів станом на 28.08.2024 щодо боржниці, а також членів її сім`ї: дочки, матері, батька за період з 01.01.2021 по 01.02.2024;
- боржниця надала суду виправлені декларації за 2021, 2022, 2024 роки про майновий стан з дотриманням семиденного строку після отримання звіту арбітражного керуючого Деяка Я.М.
7. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенню суду першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов таких висновків:
- суд першої інстанції не надав належної правової оцінки об`єктивним обставинам у цій справі, якими зумовлене ненадання боржницею інформації щодо членів сім`ї боржниці (дочки та матері) та які виникли через складні життєві труднощі, через які вона об`єктивно була позбавлена можливості надати таку інформацію і ненадання такої не свідчить про умисність дій;
- суд першої інстанції також не врахував обставин сумлінної співпраці боржниці та її представника з керуючим реструктуризацією, відкриту її взаємодію з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків, які у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом під час вирішення питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи;
- станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали у справі, в матеріалах справи уже була наявною повна інформація про членів сім`ї боржниці (її матір, дочку та зятя), що нівелює твердження місцевого суду щодо позбавлення його та кредиторів можливості визначити обсяги майнових активів боржниці;
- господарський суд першої інстанції закрив провадження у справі про неплатоспроможність без призначення дати підсумкового судового засідання для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, чим допустив процесуальні порушення.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ 
8. АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" 08.01.2025 до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24.
9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 921/150/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.01.2025.
10. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24;
повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі №921/150/24 відбудеться 11.03.2025 об 11:15.
11. Головне управління ДПС у Тернопільській області 09.01.2025 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24.
12. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 921/150/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В, суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2025.
13. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
14. 10.02.2025 від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору на суму 2  422,40 грн.
15. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 921/150/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Огородніка К.М., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025.
16. Ухвалою від 27.02.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 921/150/24 за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024;
об`єднав в одне касаційне провадження касаційні скарги Головного управління ДПС у Тернопільській області та АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк";
повідомив учасників справи, що розгляд касаційних скарг Головного управління ДПС у Тернопільській області та АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 відбудеться 11.03.2025 о 11:15.
17. Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2025 задоволено клопотання представника АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" Маракіної О.Г. про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
18. Від представника боржника - ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу АТ "Ощадбанк", в якій зазначений представник просив касаційну скаргу АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі №921/150/24 - без змін.
19. У відзиві зазначено, що доводи АТ "Ощадбанк" про недобросовісність Боржниці, яка проявилася у не зазначенні відомостей про членів сім`ї у первинній декларації є помилковими враховуючи інші обставини справи, зокрема: численні письмові пояснення боржниці та її представника, самостійний збір та надання арбітражному керуючому Деяку Я.М. певної інформації про членів сім`ї та деякі їх активи, констатація арбітражним керуючим Деяком Я.М. обставин наявності перешкод у повній перевірці декларації боржниці. Водночас доводи АТ "Ощадбанк" свідчать про надмірний формалізм та не враховують дії боржниці через призму аналізу можливих наслідків стосовно інших учасників провадження (кредиторів та самого Боржника), тоді як допущені у деклараціях Боржника помилки підлягали виправленню та не спрямовані на навмисне приховування доходів.
20. У відзиві також зазначено, що у цій справі Господарським судом Тернопільської області закриття провадження у справі здійснено не під час розгляду інформації керуючого реструктуризацією про результати перевірки майнового стану боржника або вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, а під час розгляду клопотання арбітражного керуючого Деяка Я.М. про витребування доказів, які необхідні останньому якраз для перевірки декларації боржниці в частині відомостей про членів сім`ї. При цьому, у цій справі так і не було постановлено ухвали за результатом попереднього судового засідання, що зумовлювало б обов`язок керуючого реструктуризацією скликати та провести збори кредиторів на яких розглянути звіт про результати перевірки майнового стану боржниці.
21. Крім того у відзиві зазначено, що правові висновки викладені у постановах Верховного Суду на які посилається АТ "Ощадбанк" у своїй апеляційній скарзі не суперечать висновкам зробленим Західним апеляційним господарським судом та доводам викладеним у цьому відзиві, адже такі лише вказують про право суду закривати провадження у справі про неплатоспроможність у випадку виявлення недобросовісності боржника.
22. До Верховного Суду 25.02.2025 від арбітражного керуючого Деяка Я.М. надійшов відзиві на касаційну скаргу АТ "Ощадбанк", в якому арбітражний керуючий просив залишити без задоволення касаційну скаргу АТ "Ощадбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24; постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24 залишити без змін.
23. У відзиві зазначено, що Господарським судом Тернопільської області питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ було вирішено на стадії попереднього засідання, що суперечить нормам КУзПБ, враховуючи, що перевірка декларацій про майновий стан боржника керуючим реструктуризації ще не завершилась, а також враховуючи добросовісність боржника щодо надання керуючому реструктуризацією всієї необхідної інформації щодо свого майнового стану та членів сім`ї боржника, вважаю, що касаційна скарга АТ "Ощадбанк" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
24. В судове засідання 11.03.2025 з`явилися представники Головного управління ДПС у Тернопільській області, АТ "Ощадбанк" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" (в режимі відеоконференції), а також арбітражний керуючий Деяк Я.М., які надали свої доводи та заперечення щодо касаційних скарг Головного управління ДПС у Тернопільській області та АТ "Ощадбанк".
25. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (11.03.2025) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 11.03.2025.
26. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 14.01.2025 № 26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.01.2025 № 4220-IX, Верховний Суд розглядає справу № 921/150/24 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Доводи скаржників
АТ "Ощадбанк"
27. У касаційній скарзі зазначено про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що полягало у застосуванні статей 16, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/86/20, постанові від 01.09.2021 у справі №  917/2088/19, постанові від 21.06.2022 у справі № 903/264/21, постанові від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20, у постанові від 27.11.2024 у справі №  922/493/21, постанові від 26.05.2022 у справі № 903/86/20, постанові від 27.11.2024 у справі № 922/493/21.
Головне управління ДПС у Тернопільській області
28. У касаційній скарзі зазначено при постановленні ухвали суд керувався нормами пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ та встановив, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї. Разом з тим, суд апеляційної інстанції застосував статті 16, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/86/20, постанові від 01.09.2021 у справі № 917/2088/19, постанові від 21.06.2022 у справі № 903/264/21, постанові від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20, у постанові від 27.11.2024 у справі № 922/493/21, постанові від 26.05.2022 у справі № 903/86/20, постанові від 27.11.2024 у справі № 922/493/21.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
29. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
31. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржників, зазначених в пунктах 27, 28 описової частини цієї постанови.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
32. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо наявності/відсутності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123  КУзПБ.
33. Аналізуючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови, оцінивши доводи касаційних скарг та позиції інших учасників справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
34. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
35. КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що є не обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.
36. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ (в редакції на час прийняття судових рішень) законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
37. Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
38. Процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини. 
39. З огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
40. З огляду на зазначене, скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
41. Тому КУзПБ передбачає спеціальні вимоги щодо добросовісності боржника - фізичної особи, як запоруку досягнення компромісу між сторонами щодо погашення боргів, яке має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
42. З метою отримання бажаного результату (відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів) КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, які є підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ) та обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), а у разі необхідності - додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУзПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
43. Також, з метою уникнення недобросовісного використання боржником судової процедури неплатоспроможності, КУзПБ передбачає процесуальні запобіжники, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини сьомої статті 123 КУзПБ).
44. Зазначені норми КУзПБ закріплюють принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
45. Саме така фізична особа-боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
46. Також Верховний Суд звертає увагу, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, відтак сприятиме досягненню компромісу при узгодженні сторонами плану реструктуризації боргів (див. висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
47. Пунктом 11 частини третьої статті 116 КУзПБ унормовано, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, серед іншого, додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
48. Відповідно до частини п`ятої статті 116 КУзПБ (в редакції станом на час звернення заявниці із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
49. Вимога про надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлена, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів. Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.
50. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.
51. Аналіз пункту 11 частини третьої статті 116, пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме:
- боржник подає суду декларацію;
- керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту;
- отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.
52. Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.
53. Нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправленої декларації та подання уточненого звіту, а зазначена в декларації інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи. Водночас, законодавцем прямо встановлено, що керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, доводить результати перевірки до відома боржника, що є підставою для виправлення декларації у строк встановлений законом (така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.06.2022 у справі № 903/264/21).
54. Пунктом 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ встановлено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.
55. Отже, зі змісту пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ вбачається, що якщо боржник не скористався наданим йому правом усунути виявлені за наслідком перевірки керуючим реструктуризації недоліки щодо повноти та достовірності інформації, зазначеної у поданих ним (боржником) деклараціях, наступають визначені цією нормою наслідки у вигляді закриття провадження у справі. 
56. Верховний Суд звертає увагу на те, що конструкція пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ містить безумовний наслідок за дії боржника на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.
57. При цьому, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника. 
58. Верховний Суд наголошує на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.
59. Такі висновки узгоджуються із правовою позиціями, викладеними Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постановах від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 та від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї у цій справі.
Щодо розгляду касаційних скарг по суті
60. Судами передніх інстанцій встановлено, що при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 подала декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021-2024 роки. Датою складання декларацій за 2021-2022 роки та за 2024 рік (станом на 01.02.2024) є 08.03.2024. Декларація за 2023 рік датована 20.03.2024 і подана на виконання ухвали суду від 18.03.2024 з метою усунення недоліків заяви.
61. Суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи дійшов висновку, що подані боржницею декларації не відповідають вимогам щодо повноти відомостей, оскільки не містять інформації про всіх членів її сім`ї.
62. Суд апеляційної інстанції натомість дійшов висновку про достовірність  відомостей, наданих боржницею. При цьому апеляційний господарський  суд врахував, що боржниця в межах визначеного 7-го строку долучено до матеріалів справи виправлені декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021 - 2024 роки.
63. Також апеляційний господарський суд врахував, що ненадання відповідної інформації про членів сім`ї не свідчить про умисність дій, а станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали у справі, в матеріалах справи уже була наявною повна інформація про членів сім`ї боржниці (її матір, дочку та зятя), що нівелює твердження суду щодо позбавлення його та кредиторів можливості визначити обсяги майнових активів боржниці.
64. Водночас, суд апеляційної інстанції не встановив, що заявниця свідомо та умисно первісно не зазначила відповідних осіб, а її послідовна співпраця (надання виправлених декларацій, додаткових пояснень тощо) із судом є такою, що свідчить про добросовісність дій боржниці.
65. Зазначені обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, спростовують висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_1 , при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, не надала суду інформації щодо членів її сім`ї (не вказавши їх у деклараціях про майновий стан), як і не подала виправлені декларації про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо членів своєї сім`ї, свій майновий стан та майновий стан членів своєї сім`ї упродовж семи днів після отримання 29.06.2024 уточненого звіту керуючого реструктуризацією №2806/2024-1 від 28.06.2024 про результати перевірки декларацій.
66. Скаржники під час апеляційного розгляду не довели у порядку, встановленому положеннями статей 74, 76-77 ГПК України, що ОСОБА_1 не виконує обов`язки боржника, або ж що вона свідомо приховала будь-які обставини, які можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог. 
67. Також апеляційний господарський суд встановив, що в цьому випадку прийняття рішення про закриття провадження у справі та постановлення оскаржуваної ухвали відбулося у попередньому засіданні суду (призначене ухвалою місцевого суду від 09.05.2024 та неодноразово відкладалося судом до дня прийняття ухвали від 07.10.2024, скасованої оскаржуваною постановою), а не у підсумковому судовому засіданні. 
68. Системний аналіз положень статей 122, 123 КУзПБ свідчить про те, що перш ніж прийняти рішення про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, суд повинен спочатку сприяти виявленню усіх кредиторів боржника, а в подальшому, за результатами постановлення ухвали попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий повинен письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.
69. При цьому, основним завданням зборів кредиторів є:
1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника;
2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника;
3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
70. Разом з тим, апеляційний господарський суд не встановив обставин, які б свідчили про дотримання вимог статей 122, 123 КУзПБ.
71. Колегія суддів звертає увагу на те, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ.
72. Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною сьомою статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.
73. Тобто обставини, які свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи, підлягають врахуванню господарським судом на будь якій стадії процедури неплатоспроможності, однак не раніше вирішення питання щодо переходу до процедури погашення боргів боржника (такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 29.08.2024).
74. Крім того, за змістом ухвали місцевого господарського суду від 07.10.2024 вбачається, що арбітражний керуючий Деяк Я.М. в судовому засіданні просив задовольнити клопотання про витребування інформації (уточнене) (вх. № 7630 від 04.10.2024), за змістом якого арбітражний керуючий повідомив уточнену інформацію про неотримання відповідей на запити від Головного сервісного центру МВС України, АТ "Ощадбанк", АТ "Сенс Банк", Тернопільської дирекції акціонерного товариства "Укрпошта" та Першої Тернопільської державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим просив витребувати відповідну інформацію суд.
75. Водночас, попереднє клопотання про витребування інформації (вх. № 7264 від 19.09.2024) просив залишити без розгляду. Зазначені дії узгоджуються із положеннями статей 42, 74, 76-77 ГПК України та свідчать про дії арбітражного керуючого, спрямовані на обґрунтування обставин неплатоспроможності боржниці належними та допустимими доказами. 
76. За змістом ухвали місцевого господарського суду від 07.10.2024 вбачається, що суд ухвалив рішення про закриття провадження у справі на стадії розгляду клопотань арбітражного керуючого Деяка Я.М. від 18.09.2024 (вх. № 7264 від 19.09.2024) та від 04.10.2024 (вх. № 7630 від 04.10.2024), без надання оцінки доводам арбітражного керуючого та формально зіславшись на неповноту даних, зазначених у деклараціях боржниці.
77. За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи арбітражного керуючого про те, що Господарський суд Тернопільської області передчасно закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини сьомої статті 123 КУзПБ, оскільки перевірка декларацій про майновий стан боржника керуючим реструктуризації фактично не була завершена, відтак, не є повною. 
78. Водночас, колегія суддів вважає доводи скаржників, зазначені у пунктах 27 та 28 описової частини цієї постанови такими, що не спростовують зазначених вище обставин. 
79. Верховний Суд відзначає, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суди попередніх інстанцій, посилаючись на норму права, застосували її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачили тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, яка є подібною до справи, що розглядається Судом.
80. Посилання на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження не є правильним, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
81. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
82. Водночас у цій справі посилання скаржників на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень КУзПБ та судової практики Верховного Суду стосовно добросовісності/недобросовісності поведінки боржниці колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.
83. Колегія суддів звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19).
84. Решта аргументів касаційної скарги зводиться до переоцінки доказів а також обставин, що досліджувались судами попередніх інстанцій.
85. Верховний Суд зазначає, що згідно зі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
86. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
87. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
88. Колегія суддів звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19).
89. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку надав оцінку поданим боржницею деклараціям та відповідно її діям і поведінці під час розгляду відповідної заяви судом, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення у цій справі.
Висновки щодо застосування норми права
90. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
91. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).
92. Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
93. На підставі викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг Головного управління ДПС у Тернопільській області та АТ "Ощадбанк" та залишення оскаржуваних судових рішень без змін. 
Судові витрати 
94. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг та залишенні без змін рішень судів попередніх інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржників.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області - залишити без задоволення.
2. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільського обласного управління АТ "Ощадбанк" -залишити без задоволення.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2024 у справі № 921/150/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          О.В. Васьковський

К.М. Огороднік