ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року	Львів	Справа № 594/17/25 пров. № А/857/7988/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представник позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року у справі № 594/17/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Національної поліції в Тернопільській області  про скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Губіш О.А.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Борщів,
дата складання повного тексту рішення –не зазначено,

                                                     В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі також позивач) звернувся до Борщівського районного суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі також відповідач), в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА № 3748262 від 28 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вказаною постановою його визнано винним у тому, що він 28 грудня 2024 року о 20.51.02 год. в с. Озеряни по вул. Пилатківська керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.
Однак, із вказаною постановою він категорично не погоджується, оскільки така винесена з порушенням норм права, суперечить фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.
Так, як вбачається із вказаної постанови, він керував транспортним засобом о 20.51.02 год. в с. Озеряни по вул. Пилатківська. В той же час, щодо нього поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 207470 від 28.12.2024 за ч.1 ст. 130 КУпАП, з якої вбачається, що він керував транспортним засобом марки «Зубр» цього числа о 20.13.00 год. по вул. Пилатківська у с. Озеряни. Працівниками поліції проводився відеозапис вказаних подій з 20.13 год. по 21.12 год. безперервно. Із вказаного відеозапису вбачається, що після того, як він зупинився, а це було о 20.13 год., більше мотоблоком не керував. Тобто з 20.13 год. по 21.12 год. він не здійснював керування мотоблоком. Натомість у постанові про адміністративне правопорушення поліцейським встановлено, що він керував транспортним засобом о 20 год. 51 хв., проте він не міг керувати цим транспортним засобом о 20.51 год. по вул. Пилатківська в с. Озеряни, так як мотоблок з 20.13 год. і до 21.12 год. знаходився в нерухомому стані, що доводиться відеозаписом. Таким чином, час вчинення мною на, думку поліцейського, правопорушення, не відповідає дійсності. Окрім того, у постанові не вказано марку, серію транспортного засобу, яким він керував.
Також зазначив, що стаття, за якою його притягнуто до відповідальності, передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. Такої відповідальності за те, що він керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар дана стаття не передбачає, а отже, при доведеності його вини відповідальність має наступати за ст. 125 КУпАП.
Також із відеозапису вбачається, що поліцейськими йому було вручено лише квитанцію про сплату штрафу відповідно до постанови серії ЕНА № 3748262. Саму ж постанову, яка за розміром значно довша від квитанції, вручено не було (21.04.30 год. відеозапису).
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення поліцейського відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Дозорців Ярослава Тарасовича серії ЕНА № 3748262 від 28 грудня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за порушення вимог ч.2 ст.122 КУпАП у розмірі 510 грн – скасовано.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУАП закрито.
Стягнуто в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області судові витрати по справі в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.
Також вказує про те, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджується відео, що долучено до матеріалів справи. Зазначає, що 28.12.2024 в с. Озеряни Тернопільської області по вул. Пилатківська позивач керував транспортним засобом - мотоблоком, без номерного знаку, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив вимоги п. 19.1.а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектором ВП № 1 ( м. Борщів) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області було виявлено дане порушення та винесено на позивача постанову серії ЕНА № 3748262 від 28.12.2024 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф в розмірі 510 грн. 
Додатково вказує, що на позивача додатково було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як позивач був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка ходьба. На місці зупинки поліцейські запропонували позивачу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотест DRAGER 6810, на що позивач відмовився. Додатково ОСОБА_1 було запропоновано проїхати в Борщівську міську лікарню, на що позивач також відмовився, порушивши п. 2.5 ПДР України.
Просить скасувати рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі   КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3748262 від 28 грудня 2024 року, винесеної поліцейським відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Дозорців Я.Т., 28 грудня 2024 року о 20.51.02 год. в с. Озеряни, вул. Пилатківська, ОСОБА_1 керував т/з без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 ПДР України.
На підставі наведеного, поліцейським визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до  Головного управління Національної поліції в Тернопільській області  про скасування постанови є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п. 19.1.а Правил дорожнього руху України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. 
Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуючи постанову серії ЕНА № 3748262 від 28 грудня 2024 року, позивач у позовній заяві покликається на те, що відповідачем, в супереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, зокрема керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби. Крім цього, зазначає, що у постанові про адміністративне правопорушення поліцейським встановлено, що він керував транспортним засобом о 20 год. 51 хв., проте він не міг керувати цим транспортним засобом о 20.51 год. по вул. Пилатківська в с. Озеряни, так як мотоблок з 20.13 год. і до 21.12 год. знаходився в нерухомому стані, що доводиться відеозаписом.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень, у розглядуваній справі - Головне управління Національної поліції Тернопільській області покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем  через систему «Електронний суд» надано матеріали відеофіксації порушення.
Колегія суддів дослідивши докази, що долучені відповідачем до матеріалів справи зазначає, що із відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції 1) export-lg5yt.mp4 та 2) WhatsApp Video 2024-12-29 at 01.46.56.mp4, які згідно постанови, здійснені актомобільним онєстратором 70 маі та нагрудною камерою поліцейського Моторолла 857164, неможливо встановити подію правопорушення (керування транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби), про яку йдеться в оскаржуваній постанові, оскільки на відеоматеріалах зафіксовано рух мотоблоку кілька секунд, проте після увімкнення на поліцейському автомобілі проблискових маячів позивач здійснив зупинку, натомість не наявність чи відсутність ближнього світла фар в момент руху траспортного засобу не зафіксовано.

Крім того, слід зазначити, що в оскаржуваній постанові, час вчинення позивачем правопорушення зазначено о 20:51:02, тоді як із відеозаписів встановлено, що водій керував мотоблоком о 20:14:35 год., після цього в період часу до 21:12 год. таким не керував, що визнано відповідачем.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанці, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У межах даної справи, суб`єкт владних повноважень не надав доказів, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

                                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області – залишити без задоволення.
Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року у справі № 594/17/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  13.05.25