УХВАЛА
 
07 травня 2025 року
м. Київ
 
справа № 345/6246/24
провадження № 61-5607ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І.,                    Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської                        області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                                     (м. Івано-Франківськ), третя особа - прокурор Стрийської окружної прокуратури, про зняття арешту з нерухомого майна, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі                             Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 та їй належить 1/3 частина вказаної квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло                       від 16 лютого 1994 року. Співвласником 1/3 частини зазначеної квартири був її син ОСОБА_2 . 
Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02 березня                2010 року ОСОБА_2 було засуджено та призначено покарання з конфіскацією майна. Згідно вказаного вироку Калуський відділ ДВС наклав арешт на майно, а саме на 1/3 частину квартири, яка належала ОСОБА_2 . ОСОБА_2 повністю відбув покарання.
Вказувала, що 08 листопада 2021 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадщини, однак нотаріус повідомила їй, що на майно ОСОБА_2 накладено арешт, а саме на: 1/3 частину квартири по АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт на майно боржника накладено на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер АА № 667553, виданий 29 червня 2010 року, видавник МВ ДВС Калуського МРУЮ. Після звернення до Калуського відділу ДВС позивачці повідомили, що згідно даних АСВП, пошук ВД/ВП (спецрозділ) на примусовому виконанні у МВ ДВС перебувало виконавче провадження                                  № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 1-33/10, виданого 02 березня 2010 року Миколаївським районним судом Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_2 .
Згідно довідки від 18 жовтня 2024 року за № 102392 державним виконавцем                      04 серпня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону України                              «Про виконавче провадження». Матеріали даного виконавчого провадження було знищено.
Вказувала, що наявність арешту істотно обмежує та порушує її права, як власника частини помешкання, щодо можливості користування та розпорядження квартирою, а зняття арешту можливе лише відповідним судовим рішенням.
Просила суд зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: з 1/3 частини квартири по АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_2 , які належали ОСОБА_2 
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області рішенням від 14 січня 2025 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 
Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду від 14 січня 2025 року залишив без змін.
25 квітня 2025 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2025 року в указаній справі.    
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                   статті 389 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник посилається на підстави касаційного оскарження, визначені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Касаційна скарга подана у визначений законом строк та з дотриманням вимог щодо її форми і змісту.  
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою                      ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 24 березня 2025 року. 
Витребувати з Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 345/6246/24 за позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі                          Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа - прокурор Стрийської окружної прокуратури, про зняття арешту з нерухомого майна. 
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко