ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 295/7839/23
провадження № 51-112км25  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                             ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:  
секретаря судового засідання            ОСОБА_4 ,
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
засудженого                                             ОСОБА_6  (у режимі відеоконференції),
захисника                                                  ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника 
ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Житомирського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні стосовно 
 
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та
  
ОСОБА_8 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
 
засуджених за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Богунського районного суду м. Житомира  
від 11 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна в силу ст. 77 КК.
 
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання 
з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього ряд обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
 
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
 
За вироком суду  ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів для особистого збагачення, в невстановлений день, час, місці, але не пізніше 19 лютого 2023 року, за допомогою мобільного телефону, використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у безкоштовному веббраузері «Google Chrome», використовуючи захищену мережу, зайшов на вебпортал https://venera.top/, на якому здійснюють продаж психотропних речовин та наркотичних засобів. Зареєструвавшись на вказаному сайті, під логіном 3109, в якості «кладмена», ОСОБА_6 перейшов за посиланням на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в ході листування із невстановленою особою (далі - ОСОБА1) домовився про здійснення збуту психотропних речовин на території міста Житомир. Використовуючи бот для оформлення замовлення на наркотичні засоби та психотропні речовини ОСОБА_6 замовив «мастерклад», із заздалегідь розфасованими полімерними згортками з наркотичними засобами та психотропними речовинами.
 
Цього ж дня, близько 11:15, перебуваючи за адресою м. Житомир, провулок Успенський, 8, шляхом привласнення знайденого, ОСОБА_6 придбав «мастерклад», із не менш як 11 (одинадцятьма) розфасованими полімерними згортками різних кольорів, із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальною масою не менше 15,232 г та психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, загальною масою не менше 0,99658 г.
 
Не припиняючи реалізацію злочинного умислу спрямованого на зберігання з метою збуту та збут зазначених полімерних згортків із наркотичним засобом та психотропною речовиною ОСОБА_6 , зберігаючи їх при собі, спустився по вул. Млиновій до берегової зони р. Кам`янки, що розміщена навколо Пивоварного заводу, що за адресою м. Житомир вул. Млинова, 26. Перебуваючи на вказаній ділянці місцевості ОСОБА_6 залишав в ґрунтовому покриві, на відстані близько 150 м. один від одного, полімерні згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом та психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном.
 
Далі ОСОБА_6 , перебуваючи в різних точках м. Житомира в ґрунтовому покриві залишав полімерні згортки із наркотичними речовинами, і після цього, з метою фіксації місця розташування закладки, використовуючи мобільний телефон марки «Xiаomi» моделі «Redmi Note 10 PRO», що належить ОСОБА_8 , задля отримання грошової винагороди, зробив фото з описом місцевості, яке мав відправити на вебпортал https://venera.top/, для передачі інформації покупцю про місце знаходження психотропної речовини.
 
Не припиняючи реалізацію свого злочинного умислу, рухаючись від маршрутної зупинки до Пам`ятника жертвам фашизму, по лісосмузі поруч із Новоград-Волинським шосе, залишав в ґрунтовому покриві, на відстані близько 200 м один від одного, полімерні згортки з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом та психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном. А всього зробив 5 закладок в різних точках, і після цього, з метою фіксації місця розташування закладки, використовуючи мобільний телефон марки «Xiаomi» моделі «Redmi Note 10 PRO», що належить ОСОБА_8 , задля отримання грошової винагороди, зробив фото з описом місцевості, яке мав відправити на вебпортал https://venera.top/, для передачі інформації покупцю про місце знаходження наркотичного засобу.
 
Крім того, у невстановлений день, час, місці, але не пізніше 19 лютого 2023 року ОСОБА_6 вступив у попередню змову із ОСОБА_8  і вирішили вчинити  правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
 
У зв`язку із чим ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою збуту психотропних речовин для особистого збагачення, за допомогою мобільного телефону Huawei PRA-LA1 (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 ), використовуючи всесвітню мережу Інтернет, у клаудмесенджері «Telegram», замовив в ОСОБІ1 не менше 42 (сорока двох) полімерних згортків різних кольорів та 1 прозорого зіп-пакету, в яких містилися психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною вагою не менше 9,29457 г, та небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною вагою 2,9853 г.
 
Далі, цього ж дня близько 18:58 ОСОБА_6 в клаудмесенджері «Telegram» отримав повідомлення від особи, з нік неймом ІНФОРМАЦІЯ_4 , фотографію із GPS-координатами 50.25171, 28.67126 та описом місцевості, де знаходяться згортки «закладки» з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном, та особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), про що повідомив ОСОБА_8 
 
20 лютого 2023 року у невстановлений слідством час ОСОБА_6 та ОСОБА_8 прибули за вищезазначеними GPS-координатами, де шляхом привласнення знайденого, придбали не менше 42 (сорока двох) полімерних згортків різних кольорів та 1 прозорого зіп-пакету, з них 19 (дев`ятнадцять) згортків та 1 (один) прозорий зіп-пакет із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, 12 (дванадцять) із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Зазначені згортки та зіп-пакет, ОСОБА_6 поклав до одягненої на ньому сумки, тим самим розпочавши їх зберігати з метою подальшого збуту шляхом розповсюдження у вигляді «закладок» у фасованому виді.
 
Цього ж дня продовжуючи свою злочинну діяльність, в денний час доби ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перенесли при собі невстановленими вулицями міста Житомира не менше 42 (сорока двох) полімерних згортків різних кольорів та 1 прозорого зіп-пакету із психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном та небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою подальшого збуту на території м. Житомира. А всього зробив 11 закладок в різних місцях за певними GPS  координатами. Після цього ОСОБА_8 з метою фіксації місця розташування закладки, використовуючи мобільний телефон марки «Xiаomi» моделі «Redmi Note 10 PRO», задля отримання грошової винагороди, зробив фото з описом місцевості, яке мав відправити на вебпортал https://venera.top/ для передачі інформації покупцю про місце знаходження психотропної речовини.
 
20 лютого 2023 року о 14:35 в ході затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України під час особистого обшуку було виявлено та вилучено 20 (двадцять) згортків та 1 прозорий зіп-пакет, з яких у 11 (одинадцятьох) згортках в ізоляційній стрічці та 1 прозорому зіп-пакеті містилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, вагою 0,2128 г, 0,2295 г, 0,2161 г, 0,2356 г, 0,2356 г, 0,2095 г, 0,1640 г, 0,3765 г, 0,3995 г, 0,4702 г, 0,9476 г, 0,4930 г, 0,4266 г та в 9 (дев`яти) згортках в ізоляційній стрічці містилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), вагою 0,1945 г, 0,1306 г, 0,1314 г, 0,1612 г, 0,1975 г, 0,1605 г, 0,5159 г, 0,4967 г, 0,3141 г.
 
Цього ж дня в період часу під час огляду місця події за GPS-координатами виявлено та вилучено 22 згортки з різного роду наркотичними речовинами. 
Житомирський апеляційний суд 09 жовтня 2024 року скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 4 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Касаційний розгляд кримінального провадження здійснюється в частині засудження ОСОБА_6 .
 
Судові рішення щодо засудженого  ОСОБА_8  не оскаржуються.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
Захисник у касаційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеність винуватості ОСОБА_6 , просить суд касаційної інстанції змінити вирок Житомирського апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого ОСОБА_6 і звільнити останнього від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 цього Кодексу.
 
Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 309 КК лише із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 4 років, яке необхідно відбувати реально, є занадто суворим і таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого.
 
На думку захисника, апеляційний суд невмотивовано скасував вирок місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання за 
ст. 75 КК, пославшись лише на вчиненням іншим засудженим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 цього Кодексу. 
    
Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує, що суд апеляційної інстанції належним чином не врахував позиції засудженого стосовно скоєного, який визнав свою винуватість у повному обсязі, відверто засуджує свої дії, його молодий вік оскільки на момент вчинення інкримінованих дій йому було 18 років, до ухвалення вироку апеляційного суду продовжував навчатися у вищому навчальному закладі, з часу вчинення злочину до рішення апеляційного суду минуло 2 роки і за цей час він не скоїв інших правопорушень та своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Крім цього, суд не взяв до уваги висновок органу пробації, згідно із яким виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. 
 
Захисник вважає, що сукупність наведених обставин дає підстави для застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.    
 
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні 
 
Захисник та засуджений підтримали доводи касаційної скарги і просили її задовольнити. Засуджений зокрема просив узяти до уваги обставини, на які посилається захисник у касаційній скарзі, та застосувати до нього приписи 
ст. 75 КК.
 
Прокурор не підтримала доводів, викладених у касаційній скарзі захисника, і  просила Суд відмовити в її задоволенні. 
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, позицію засудженого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.
 
Згідно з ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Статтею 438 КПК визначено, що предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
 
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
 
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оспорюється.
 
Доводи захисника щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК, на думку колегії суддів, є неспроможними.
 
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого і має на метіне тільки кару, 
а й виправлення засудженого.
 
На реалізацію принципу, встановленого ч. 2 ст. 61 Конституції України,  за  яким  юридична відповідальність  особи  має  індивідуальний характер,  спрямовані положення ст. 65 КК. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано в положеннях КК щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.
 
Як убачається з матеріалів провадження, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, обґрунтовуючи свій висновок щодо необхідності скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання 
ОСОБА_6 , установив, що цей суд врахував одні й ті ж обставини зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та дані про його особу, як підстави для застосування до засудженого одночасно положень статей 69, 75 КК, що є неприпустимим. Також суд звернув увагу, що, застосовуючи до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК, місцевий суд не навів у вироку переконливих мотивів щодо можливості його виправлення без реального відбування покарання.
 
Таким чином, доводи захисника про те, що апеляційний суд, скасовуючи вирок місцевого суду, безпідставно послався лише на вчинення іншим засудженим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, 
є необґрунтованими. 
 
Водночас колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що застосування місцевим судом інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК є безпідставним, а виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства неможливим.
 
Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням 
ст. 69 цього Кодексу, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, дані про особу винного, який раніше не судимий, працює, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Водночас суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду, який урахував як обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і зважив на відсутність обставин, які його обтяжують.
 
Апеляційний суд вважав указані обставини достатніми, такими, що дають підстави для призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням 
ст. 69 КК, та пом`якшив покарання, порівняно з визначеним  у вироку місцевого суду, призначивши замість 5 років позбавлення волі 4 роки, із чим погоджується колегія суддів Верховного Суду.
 
Крім того, апеляційний суд установив, що, оскільки ОСОБА_6   вчинив злочин з корисливого мотиву і санкція ч. 2 ст. 307 КК передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, застосування такого додаткового покарання є обов`язковим.
 
Вирок апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 420 КПК і містить достатні мотиви, з яких суд виходив, постановляючи рішення.
 
Посилання захисника на неврахування судом апеляційної інстанції під час  призначення ОСОБА_6 покарання висновку органу пробації, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки в розумінні ст. 314-1 КПК досудова доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання та має виключно рекомендаційний характер, суд може її врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень.
 
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 призначено покарання неспівмірне з призначеним іншому засудженому, є безпідставними, оскільки вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 
ст. 185 КК, декриміналізовано, а кількість вчинених ОСОБА_6 епізодів пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 307 цього Кодексу є більшою за кількість скоєних ОСОБА_8 .      
 
Колегія суддів звертає увагу, що позитивні дані про особу ОСОБА_6 , на яких акцентує захисник у касаційній скарзі, а також той факт, що засуджений вчинив злочин у 18-річному віці, з урахуванням обставин кримінального провадження, не впливають на визначений засудженому вид і розмір покарання.
 
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність рішення суду апеляційної інстанції, умотивованість висновків у ньому щодо правильності призначеного засудженому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, захисник у касаційній скарзі не навів.
 
Беззаперечних обставин, які дають можливість для звільнення 
ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання і які суд апеляційної інстанції необґрунтовано не взяв до уваги, касаційна скарга захисника не містить.   
 
Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і  невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_6 , що були би підставами для скасування або зміни вироку суду апеляційної інстанції, у результаті перевірки матеріалів кримінального провадження не виявлено.
 
З огляду на викладене касаційна скарга захисника  ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК,  Верховний Суд 
 
ухвалив:
 
Вирок Житомирського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_6  залишити без зміни, а  касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                        ОСОБА_3