УХВАЛА
 
10 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 357/2707/24
провадження № 51-1285 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо останнього,
установив:
Ухвалою Київського апеляційного суду, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги захисника   ОСОБА_6 , вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 , якого було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць на підставі ст. 70 КК України, - в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України та призначення покарання на підставі ст. 70 КК України - скасовано.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у цій частині закрито на підставі п. 41 ч.  1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Із вироку виключено посилання на обставину, що обтяжує покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.
Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду першої інстанції апеляційний суд залишив без змін.
Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху та встановити захиснику строк для усунення недоліків, з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного засудженому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України внаслідок суворості, порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, шляхом пом`якшення цього покарання у виді позбавлення волі - на строк 5 років та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.
Обґрунтовуючи свої вимог, захисник, серед іншого, зазначає, що апеляційний суд безпідставно не визнав обставиною, що могла б пом`якшити покарання засудженому, а саме п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України та посилається на певні фактичні обставини кримінального провадження. 
Проте, фактичні обставини, які захисник просить дослідити, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і їх дослідження було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349  КПК України, на що апеляційний суд звернув увагу захисника у своїй ухвалі та це захисником і не оспорюється в касаційній скарзі. 
Тобто, з урахуванням того, що захисник порушує питання про пом`якшення покарання засудженому, зокрема й з цих підстав, у суді касаційної інстанції, виникає ситуація, за якої фактично колегія суддів касаційного суду має досліджувати фактичні обставини, зазначені захисником, однак, у даному випадку, це не належить до повноважень суду касаційної інстанції, згідно із ч. 1 ст. 433 КПК України.
Відповідно до вказаної норм процесуального закону, суд касаційної інстанції не має права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні.
Отже, наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою захисника.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Враховуючи наведене колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
Щодо клопотання захисника стосовно зупинення виконання вироку, колегія суддів зазначає, що вирішення даного питання можливе лише в разі прийняття касаційним судом рішення про відкриття касаційного провадження в порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК України.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року щодо останнього залишити без руху, встановивши скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                          ОСОБА_3