КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року
справа № 760/5747/22
                                         
провадження № 22-ц/824/614/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.
при секретарі: Шереметьєвій М.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішенняСолом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року, постановлене під головуванням судді Кушнір С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2022 року  позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, у якому просивстягнути з відповідачки на користь позивача майнову шкоду у розмірі 25 068,00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначила, що 01 червня 2021 року між ТОВ «АЗСофт.Рокс» та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір про надання послуг з розробки програмної продукції та консультування №124/2021, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника надати послуги в сфері розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, оброблення даних, надання інформації та інших послуг у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.
Позивач є співзасновником та генеральним директором ТОВ «АЗСофт.Рокс». Для надання можливості відповідачці належним чином виконувати договір від 01 червня 2021 року, позивач, як фізична особа, передав їй 08 червня 2021 року комп`ютерну техніку - MacBookPro S/N CO2TH17YHF1P, на підтвердження чого ОСОБА_2 розписалася у відповідній заяві та зобов`язалася повернути комп`ютерну техніку на першу вимогу ОСОБА_1 
01 лютого 2022 року позивач направив відповідачці претензію про повернення ноутбуку у зв`язку з невиконанням умов Договору про надання послуг з розробки програмної продукції та консультування №124/2021 від 01 червня 2021 року. Відповідачка відмовилася отримувати претензію та ноутбук не повертає.
Позивач вважав, що ОСОБА_2 незаконно заволоділа ноутбуком марки - MacBook ProS/N CO2TH17YHF1Pта заподіяла ОСОБА_1 майнову шкоду.
Згідно звіту про визначення ринкової вартості №01-05-22 від 06 травня 2022 року вартість ноутбуку складає 25 068,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 25068 (двадцять п`ять тисяч шістдесят вісім) гривень 00 коп., судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що апелянт для надання послуг мала власні технічні засоби та комп`ютерну техніку, у зв`язку з чим потреби в укладанні договору позики між фізичними особами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не було. Зазначає, що договір позики між сторонами не укладався, позивачем відповідачці ноутбук не передавався. Заява про отримання апелянтом комп`ютерної техніки, копія якої додана до справи не складалася та не підписувалася скаржницею, підпис зазначений в правому нижньому куту копії заяви, в порушення вимог                  ст. 78 ЗУ «Про нотаріат» не завірений нотаріусом або іншою посадовою особою, яка б мала право на встановлення особи підписанта-фізичної особи і встановлення справжності її підпису, а отже не могла бути прийнята судом як належний допустимий і достовірний доказ. Судом не було надано оцінки, доводам ОСОБА_2 про те, що будь-яких листів з викладеними претензіями на адресу відповідачки не надходило, перевірити дійсність відправлення позивачем претензії за трек-кодом, зазначеним на копії квитанції, долученої до позовної заяви, не виявляється можливим у зв`язку з тим, що відомості за вказаним відправленням не зареєстровані у системі АТ Укрпошта. З матеріалів справи вбачається, що позивачем у даній справі виступає фізична особа- ОСОБА_1 , втім документи, на які посилається позив, як на доказову базу, свідчать про наявність господарських правовідносин між ТОВ «АЗСофт.Рокс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на підставі Договору від 01.03.2021 року. Таким чином, позовні вимоги заявлено неналежним позивачем, адже будь-які цивільно-правові відносини між                    ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відсутні, а позов слід розглядати в порядку господарського судочинства. Звіт про визначення ринкової вартості ноутбука вимогам законодавства не відповідає.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказала, що судом вірно встановлено про те, що між сторонами укладено договір позики на підставі заяви                  ОСОБА_2 від 08.06.2021 року про отримання у безоплатне користування комп`ютерної техніки MacBook Pro S/N CO2TH17YHF1P.
На спростування заяви про отримання комп`ютерної техніки позивачем не надано доказу, що підпис у заяві від 08.06.2021 року не належить відповідачці. На думку представника позивача спір виник між фізичними особами, тому твердження відповідача про наявність господарських правовідносин є помилковим. Вважає поданий звіт про вартість комп`ютерної техніки належним та допустимим доказом. Вказує про співмірність розміру витрат на правничу допомогу.  
Сторони в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 за договором позики не виконала свої зобов`язання та не повернула отриману в користування річ. Відповідачем суду не надано жодних належних в заперечення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01.06.2021 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗсофт.Рокс» було укладено Договір про надання послуг з розробки програмної продукції та консультування № 124/2021.
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася надавати                             ТОВ «АЗСофт.Рокс» послуги в сфері розроблення, постачання та тестування програмного забезпечення, оброблення даних та інших послуг у сфері інформаційних технологій та комп`ютерних систем.
З 10 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «АЗСофт.Рокс» на підставі наказу №1 від 10 листопада 2020 року.
08 червня 2021 року ОСОБА_2 отримала у тимчасове безоплатне користування у ОСОБА_1 ноутбук MacBookPro S/N CO2TH17YHF1P, про що свідчить відповідна заява у якій відповідачка підтвердила, що вказаний ноутбук перебуває в робочому стані, без зовнішніх ушкоджень та зобов`язалася його повернути на першу вимогу ОСОБА_1 у стані не гіршому ніж на момент отримання.
01 лютого 2022 року позивач направив ОСОБА_2 претензію з вимогою повернути MacBook ProS/N CO2TH17YHF1Pпротягом 5-ти робочих днів з моменту отримання претензії.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що міжсторонами виникли  правовідносини з договору позички  на підставі  заяви ОСОБА_2 від 08 червня 2021 року. 
Відповідно до ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 831 ЦК України якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею.
За правилами ст. 833 ЦК України користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування. Користувач зобов`язаний: 1) користуватися річчю за її призначенням або відповідно до мети, визначеної у договорі; 2) користуватися річчю особисто, якщо інше не встановлено договором; 3) повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.
Відповідно до ст. 834 ЦК України користувач має право повернути річ, передану йому у користування, в будь-який час до спливу строку договору. Якщо річ потребує особливого догляду або зберігання, користувач зобов`язаний повідомити позичкодавця про відмову від договору (позички) не пізніш як за сім днів до повернення речі.
Позичкодавець має право вимагати розірвання договору і повернення речі у разі, якщо: 1) у зв`язку з непередбаченими обставинами річ стала потрібною йому самому; 2) користування річчю не відповідає її призначенню та умовам договору; 3) річ самочинно передана у користування іншій особі; 4) в результаті недбалого поводження з річчю вона може бути знищена або пошкоджена. Особа, яка стала власником речі, переданої у користування, має право вимагати розірвання договору, який укладено без визначення строку. Про розірвання договору користувач має бути повідомлений заздалегідь, у строк, що відповідає меті позички.
Статтею 836 ЦК України врегульовані правові наслідки неповернення речі після закінчення строку користування нею, а саме якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.
Як вірно встановлено, що за договором позички відповідачка зобов`язалася повернути позивачу комп`ютерну техніку на першу вимогу.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що претензію про повернення MacBook ProS/N CO2TH17YHF1P ОСОБА_2 не виконала, чим порушує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом вірно встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання у встановленому договором порядку.
Згідно звіту про визначення ринкової вартості №01-05-22 від 06 травня 2022 року вартість MacBook ProS/N CO2TH17YHF1P складає 25068,00 грн.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договорами позички від 08.06.2021 року не виконала та отриману в користування річ не повернула.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на господарсько-правову природу правовідносин, оскільки, за змістом договору позички від 08 червня 2021 року його сторонами є фізичні особи. 
Суд вірно вважав, що правочин не містить посилань на укладений 01 червня 2021 року між ТОВ «АЗСофт.Рокс» та ФОП ОСОБА_2 договір про надання послуг з розробки програмної продукції та консультування №124/2021.
Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Доводи апелянта про те, що підпис у заяві від 08.06.2021їй не належить на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів про це відповідачем не надано.
Посилання відповідача на Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" також слід залишити поза увагою, оскільки даний Закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. 
Вказаний Закон регулює господарські правовідносини, про порядок ведення обліку на підприємстві, натомість предметом позовної заяви є цивільні правовідносини.
Враховуючи складність справи час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову та (або) значення справи для сторони, суд дійшов вірного висновоку про те, що витрати на правничу допомогу, у розмірі 4 000,00 грн. заявлені до стягнення як розмір правової допомоги є співмірним заявленим позовним вимогам.
За викладених обставин, які відповідають наявним у справі доказам, та правового обґрунтування - колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновки суду першої інстанції, судове рішення є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 02 травня 2025 року.
 
Суддя-доповідач
 
Судді