ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2025 року           справа №200/2135/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Чернікова Дениса Юрійовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року (повне судове рішення складено 07 лютого 2025 року) у справі № 200/2135/24 (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.
02.10.2024 року виданий виконавчий лист №200/2135/24.
13.11.2024 року Головним державним виконавцем Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Головним державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 76482743 (ідентифікатор для доступу 9Е27ВГЕДБ7ЕВ).
28 січня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення від 20.05.2024 року в частині виплати перерахованого грошового забезпечення шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 нарахованого, але не виплаченого грошового забезпечення у розмірі 247 816,64 гривень.
Заява обґрунтована тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі №200/2135/24 виконано частково: позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення, сума до виплати, розрахована відповідачем, складає 247 816,64 гривень, що не оспорюється позивачем. Однак, рішення суду не виконано в частині виплати перерахованого грошового забезпечення у сумі 247 816,64 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд може змінити спосіб виконання рішення про перерахунок виплат та стягнення таких виплат.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до частин 1-3 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
З матеріалів справи вбачається, що для відновлення права ОСОБА_1 судом було прийнято рішення про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, надбавок та доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок грошового забезпечення, нарахована сума доплати складає 247 816,64 гривень, яка буде виплачена після збільшення бюджетних асигнувань.
Аналізуючи норми частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.
Таким чином, зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні судового рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання боржника здійснити виплату із зобов`язання на стягнення такої виплати є незаконною.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у рішенні цього суду у справі № 21-475а14 від 11 листопада 2014 року.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. 
Так, спір у нинішній справі не підпадає під категорії, визначені абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, тому посилання на зміни, внесені Законом України від 21.11.2024 № 4094-IX до Кодексу адміністративного судочинства України, є недоречними.
В свою чергу, судова практика Верховного Суду з означеного питання є сталою, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі №456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а, і від неї відступу не відбувалось.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року у справі № 200/2135/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 10 квітня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                                    А. А. Блохін

                                                                                                    Т. Г. Гаврищук