КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/806/2025
справа №752/20699/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року                                                                                  м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Верланова С.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Мазур Ю.Ю.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
 
встановив:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вимоги позову мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 18 831,22 гривень на підставі виконавчого напису №6940, виданого 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального коругу Буждиганчук Є.Ю.
Уважає, що виконавчий напис №6940 від 25 червня 2021 року вчинено з порушеннями, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Вказує, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безпірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Зазначає, що станом на 25 червня 2021 року чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.
Вказує, що кредитний договір №91231826 від 19 серпня 2011 року, укладений між ПАТ "БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ" та ОСОБА_1 , на який є посилання у спірному виконавчому написі, не був нотаріально посвідчений.
Відтак, спірний виконавчий напис винесено за відсутності нотаріально посвідченого договору.
Посилається на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.
Окрім цього, відповідач не має в наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 18 831,22 гривень перед АТ "БАНК ФОРВАРД".
Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 5 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та зареєстрований у реєстрі за №6940, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ "БАНК ФОРВАРД". Стягнути судові витрати.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, зареєстрований в реєстрі за № 6940 від 25 червня 2021 року про звернення стягнення з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в загальній сумі 19 931,22 грн.
Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "БАНК ФОРВАРД" подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.
Вказує, що нотаріусом за заявою AT «Банк Форвард» вчинено виконавчий напис, при вчиненні якого нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 перевірено подачу відповідачем - AT «БАНК ФОРВАРД» повного пакету документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вказує, що звертаючись до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги нібито не дотриманням принципу безспірності, при цьому позивач не надає відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень, зокрема контррозрахунку заборгованості.
Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.
Звертає увагу, що кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому частиною 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання.
За виконавчим написом нотаріуса з позивача стягнуто розмір заборгованості за договором. Такий розрахунок заборгованості у відповідності до умов кредитного договору  підтверджений випискою з рахунку позивача,  відкритого в AT «Банк Форвард» із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений заборгованості за кредитним договором, яку було надано приватному нотаріусу.
Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, між тим кредитна заборгованість позивача перед AT «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, відтак була стягнута за виконавчим написом нотаріуса.
Матеріали справи не містять належних доводів та доказів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса.
Стверджує, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні цього судового спору.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні належним чином завірені копії банківських виписок за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості виконавчого напису № 6940 від 25.06.2021, копія виписки з ЄДОЮО, копія довіреності на представництво інтересів заявника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, докази про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, договір про відступлення прав вимоги до нового кредитора або щодо зміни зобов`язання, довідка про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусу.
Суд зазначив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. не надала докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив у якому розмірі виникла заборгованість, як по тілу кредиту так і по відсоткам.
З матеріалів справи убачається, що 18 серпня 2011 року між ПАТ "Банк Руский Стандарт" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №91231826 на 2 739,00 гривень. Строк кредиту визначено 366 днів, з 19 серпня 2011 року по 19 серпня 2012 року. Ставка по кредиту 0,01% річних. Загальна сума відсотків по кредиту 0,21 гривень (а.с.7-8).
Відповідно до даних графіку платежів розмір платежу за період з 19 вересня 2011 року по 19 липня 2012 року становить 307,00 гривень. 19 серпня 2012 року розмір платежу становить 303,97 гривень (а.с. 9).
25 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 6940 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 91231826 від 19 серпня 2011 року, укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 квітня 2020 по 05 травня 2020 року. Сума повної заборгованості складає 18 831,22 грн, в тому числі: заборгованості за сумою кредиту становить 15 188,42 грн, заборгованість по процентам становить 3 142,8 грн, плата за пропуск мінімальних платежів становить 500 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плати зі стягувача АТ «Банк Форвард» в розмірі 1 100,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 10).
20 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. на підставі виконавчого напису №6940 від 20 червня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості у розмірі 19 931,22 гривень а.с. 11).
20 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. прийнято постанови: про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 12), про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 13), про арешт коштів боржника (а.с. 14).
01 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. прийнято постанови: про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 15); про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а.с. 16).
24 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. прийнято постанови: про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (а.с. 17); про звернення стягнення на заробітна плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 18).
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно частини 1 статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі Закон) (в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного виконавчого напису), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22 лютого 2012 року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).
Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що: «оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».
Установлено, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Матеріали цивільної справи не містять відомостей про те, що кредитний договір був посвідчений нотаріально, відтак такий не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Вирішуючим спір, суд першої інстанції не надав оцінку доводам позову про те, що  кредитний договір №91231826 від 19 серпня 2011 року, укладений між ПАТ "БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ" та ОСОБА_1 , на який є посилання у спірному виконавчому написі, не був нотаріально посвідчений.
Проте, наведене є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, відхиляються апеляційним судом, оскільки є помилковими із наведених вище підстав.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведений висновок апеляцйної інстанції.
Суд першої інстанції, зробивши правильний висновок про задоволення позову, не звернув увагу на наведені обставини, у зв`язку із чим неповно навів  мотиви такого рішення.
Зважаючи на викладене, ураховуючи положення статті 376 ЦПК України,  апеляційний суд робить висновок про зміну рішення суду шляхом викладення мотивувальної частини судового рішення в редакції цієї постанови, у зв`язку із чим апеляційна скарга задовольняється частково.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити частково.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  20 березня 2025 року. 

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         С.М. Верланов

В.В. Соколова