Справа № 161/6477/23 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/566/25  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 травня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В., 
секретар судового засідання Власюк О. С.,
з участю представника стягувача Лупини О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою боржника ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, стягнення пені та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою від його імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року,

                                          В С Т А Н О В И В :
24 лютого 2025 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Степанюк М. Я. звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, стягнення пені та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 361 долар США за договором позики від 11 червня 2020 року, 5 190 доларів США за договором позики від 20 січня 2021 року та 1 916,38 грн судового збору.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2024 року це заочне рішення було скасовано а справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 361 долар США за договором позики від 11 червня 2020 року, 2 264 долари США за договором позики від 20 січня 2021 року та 1 060,20 грн судового збору.
Постановою Волинського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану від його імені представником ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, пені та трьох відсотків річних.
Підставою відмови у позові зазначено відсутність заборгованості відповідача за кредитними договорами на час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки визначений судом розмір заборгованості фактично уже погашено шляхом примусового виконання ухваленого у цій справі заочного рішення суду від 08 листопада 2023 року.
Разом із тим, на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 через органи ДВС було сплачено ОСОБА_3 стягнуті цим судовим рішенням кошти, розмір яких перевищує розмір заборгованості на суму 78 848,40 грн.
Ураховуючи наведене, заявник просив застосувати поворот виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі 78 848,40 грн.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені заявника ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення – про задоволення заяви. 
Стягувач відзив на апеляційну скаргу не подав.
У судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечив і просить залишити її без задоволення.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у їх з боржником відсутності.
Заслухавши представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що процесуальним законодавством не передбачена можливість повороту виконання заочного рішення, яке скасовано судом першої інстанції внаслідок його перегляду згідно глави 11 ЦПК України.
Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно з ч. ч. 5, 6 цієї статті питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виняток становлять лише випадки, передбачені статтею 445 ЦПК України.
Спір у цій справі не відноситься до таких винятків.
У цій справі позивач отримав грошові кошти за рішенням суду.
Поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.
Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).
Вирішення питання про поворот виконання лише судом апеляційної чи касаційної інстанції урегульовано у частині 1 статті 444 ЦПК України.
У 2 та 3 частинах цієї статті такого обмеження не зазначено.
У частині 2 зазначено про вирішення питання про поворот виконання рішення, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд.
Саме такі повноваження у суду першої інстанції при скасуванні заочного рішення визначені пунктом 2 частини 3 статті 287 ЦПК України.
Оскільки питання про поворот виконання заочного рішення суду від 08.11.2023 не було вирішено ні судом першої інстанції при ухваленні рішення суду від 10.12.2024, ні при ухваленні Волинським апеляційним судом постанови від 19.02.2025, то з урахуванням вимог ч. ч. 2, 5, 6, 9 ст. 444 ЦПК України цей обов`язок покладено на Луцький міськрайонний суд Волинської області, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з матеріалами справи встановлено, що на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року, яке було скасовано ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2024 року із призначенням справи до розгляду у порядку загального позовного провадження (аналогія – повернуто справу на новий розгляд), відповідачем/боржником ОСОБА_1 через органи ДВС було сплачено стягувачу/позивачу ОСОБА_3 стягнуті цим судовим рішенням кошти, розмір яких перевищує розмір заборгованості на суму 78 848,40 грн.
Цей розмір не заперечив в суді апеляційної інстанції і представник стягувача Лупина О. М. та підтвердив, що позивач ці кошти відповідачу не повернув.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав відповідача/боржника є звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому частиною 2 статті 444 ЦПК України, а тому подану ним заяву необхідно задовольнити.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду зроблені з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду з ухваленням нового судового рішення.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 444 ЦПК України за подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
Ураховуючи наведене, а також задоволення апеляційної скарги, за подання якої боржником сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, то відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір необхідно компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд      
                                           П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву задовольнити.
Допустити поворот виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі № 161/6477/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, стягнення пені та трьох процентів річних від простроченої суми боргу.
В порядку повороту виконання заочного рішення суду стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 78 848 (сімдесят вісім тисяч вісімсот сорок вісім) грн 40 коп.
Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України сплачений ним за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя   

Судді