ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11482/24	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/433/25 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого — Гірського Б.О.
суддів — Костіва О.З., Хоми М.В.
за участю секретаря — Дідух М.Є.,
у відсутності сторін
       розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/11482/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Карапетян Едуард Томікович на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2025 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст додаткового рішення складено 19 лютого 2025 року) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - 

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Явір-2000» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ТОВ «Явір-2000» 49 611 грн. заподіяної матеріальної шкоди, 5 700 грн. вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи, а також вирішено питання судових витрат. Зобов`язано ТОВ «Явір 2000» повернути ОСОБА_1 замінені запасні частини (деталі) автомобіля марки «Renault Daster» р.н.з. НОМЕР_1 , які було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно актів виконаних послуг №241123-1 від 14.11.2023, №060524-1 від 06.05.2024 та рахунку №090524-1 від 09.05.2024, складених ФОП ОСОБА_2 
05 лютого 2025 року від представника позивача ТОВ «Явір-2000» - адвоката Фуголь С.А. надійшла заява через систему «Електронний суд» про ухвалення додаткового рішення у даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2025 року заяву задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_1 в користь ТОВ «Явір-2000» 5 700 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решті вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Карапетян Е.Т. просить змінити додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2025 року, зменшивши розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу до 500 грн.
Вважає судове рішення незаконним.
Звертає увагу на те, що справа є малозначною, яка слухалась у спрощеному провадженні, а тому вважає, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним та необґрунтованим.
Зазначає, що клопотання про долучення доказів від 15.10.2024 року з додатками (оцінене в 1 000 грн.), було подане з порушенням процесу розгляду справи в спрощеному провадженні, оскільки ці докази були подані після відкриття першого судового засідання.
Звертає увагу на те, що всі судові засідання, які були не тривалими за часом, представник позивача проводив через ВКЗ, а тому заявлені витрати на участь адвоката у судових засідання вартістю 2 700 грн. є завищеними.
Вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 не працює, є пенсіонером, жодних доходів не отримує, після звільнення з роботи переніс інсульт, а тому витрати у розмірі 5 700 грн. складають для нього надмірний тягар.
Від представника позивача - адвоката Фуголь С.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції є обґрунтованим та таким, що підтверджується належними доказами.
Зазначає, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі відповідає мінімальним ставкам адвокатського гонорару прийнятим Радою адвокатів у наближеному регіоні (рішення Ради адвокатів Харківської області №13/1/7 від 21.07.2021).
Вважає, що відповідач не надав доказів або обґрунтувань, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат на професійну правничу допомогу або про неналежність послуг адвоката.
Також просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник — адвокат Карапетян Е.Т. не з`явились без поважних причин, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Від представника позивача — адвоката Фуголь С.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона одночасно підтримала вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, судом встановлено, що представником позивача - адвокатом Фуголь С.А. було надано докази на підтвердження понесених судових витрат, а саме: договір №31 про надання правової допомоги від 01.02.2023 року, укладений між адвокатським бюро «Світлани Фуголь» та ТОВ «Явір-2000»; додаток №1 до вказаного договору, Акт прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2025 року за договором про надання правової допомоги; квитанцію №63 до прибуткового касового ордера від 04.02.2025 року.
Як вбачається із поданих документів на підтвердження понесених судових витрат, 01.02.2023 року між Адвокатським бюро «Світлани Фуголь» (Бюро) та ТОВ «Явір-2000» (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 умов якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; - складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; - складання процесуальних документів (позовних заяв, відзиву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, клопотань, претензій, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства; - представництво та захисту інтересів Клієнта….у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Пунктом 2.2 зазначеного договору передбачено, що безпосереднє представництво інтересів Клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Фуголь С.А. Визначений цим договором об`єм правової допомоги може бути змінений виключно за згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди (п.2.3). Розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за наданих в межах цього Договору правову допомогу визначається Сторонами у Додатку до цього договору.
Згідно із додатку №1 до вказаного договору, сторони обумовили у ньому вид правової послуги та її вартість.
Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2025 року за вказаним договором, складеного та підписаного сторонами, Бюро в особі адвоката Фуголь С.А. передало, а Клієнт (ТОВ «Явір-2000») прийняв наступні правничі послуги, надані у цивільній справі №607/11482/24, а саме, складання заяв, клопотань, заперечень в процесі підготовки та ведення справи в суді: - вимога №90 від 09.04.2024 на суму 74316,40 грн. із додатками; клопотання про долучення доказів від 15.10.2024 - 2 документа вартістю 1000 грн.; підготовка та складання позовної заяви від 23.05.2024 року про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - один документ вартістю 5000 грн.; участь адвоката у судових засіданнях – 9 засідань вартістю 2700 грн. Всього надано послуг на загальну суму - 8 700 грн.
Вартість вищевказаних робіт в сумі 8 700 грн. оплачена ТзОВ «Явір-2000» адвокатському бюро «Світлани Фуголь», про що свідчить наявна при матеріалах справи копія квитанції до прибуткового касового ордера № 63 від 04.02.2025 року.
Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що адвокат Фуголь С.А. брала участь у судових засіданнях у даній справі, а саме: 27.06.2024 року (відкладено у зв`язку із неявкою відповідача), 16.08.2024 року (відкладено за заявою представника відповідача), 21.08.2024 року (відкладено за заявою представника відповідача), 12.09.2024 року, 01.10.2024 року, 04.12.2024 року, 26.12.2024 року, 14.01.2025 року, 04.02.2025 року.
Адвокатом Фуголь С.А. у даній справі було підготовлено позовну заяву про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, клопотання про долучення доказів від 15.10.2024 року.
Дослідивши заяву представника позивача про розподіл судових витрат, та вирішуючи чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 8700 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що така послуга як - підготовка позову, яку оцінено представником позивача згідно акту – передачі наданих послуг від 31.01.2025 року, в 5000 грн., не відповідає складності справи, розгляд якої відбувався у порядку спрощеного позовного провадження, виходячи із даного предмету позову, а також критерію розумності та справедливості, доцільного обсягу витрачання часу адвокатом на виконання такої роботи.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні судом першої інстанції питання про розподіл судових витрат, місцевим судом враховано конкретні обставини даної справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відтак правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 5 700 грн. витрат на правничу допомогу.
Визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для зменшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених у вигляді правничої допомоги в суді першої інстанції.
Відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни додаткового рішення суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Фуголь С.А. просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн.
Від представника відповідача — адвоката Карапетяна Е.Т. надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу складає для відповідача надмірний тягар, адже він є пенсіонером та не отримує ніяких доходів, переніс інсульт і значна частина коштів йде на лікування. Крім того, договір про надання правничої допомоги в апеляційній інстанції ТОВ "ЯВІР-2000" №59 від 02.02.2025 року підписаний ще до винесення Тернопільським міськрайонним судом додаткового рішення по витратах по справі №607/11482/24 від 14.02.2025 року. У випадку відсутності підстав для відмови у задоволенні клопотання про стягнення додаткових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням представника позивача адвоката Фуголь С.А. до 500 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за апеляційний розгляд справи, представником позивача надано: договір №59 про надання правової допомоги від 02.02.2025 року, укладений між адвокатським бюро «Світлани Фуголь» та ТОВ «Явір-2000»; додаток №1 до вказаного договору, Акт прийому-передачі наданих послуг від 18.03.2025 року за договором про надання правової допомоги відповідно до якого адвокатом надано послугу — підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу (2 год) вартість — 3 000 грн.; квитанцію №64 від 07.03.2025 року про сплату позивачем адвокату гонорару у розмірі 3 000 грн.
Так, витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що надана позивачу правнича допомога в суді апеляційної інстанції полягала виключно у складанні адвокатом відзиву на апеляційну скаргу, яка стосувалась питання стягнення судових витрат на правничу допомогу. При цьому, представник позивача — адвокат Фуголь С.А. надіслала заяву про розгляд справи без її участі.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Фуголь С.А. послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн., а не 3 000 грн. як просив представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 лютого 2025 року — залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-2000» (ЄДРПОУ 37829234, 36007, місто Полтава, вул. Кондратенко (Вокзальна), будинок, 6) 500 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.

Головуючий:                                                 Гірський Б.О.

Судді:                                                                Костів О.З.

                                                                       Хома М.В.