справа № 939/2498/23                                        головуючий у суді І інстанції Міланіч А.М.
провадження № 22-ц/824/7266/2025                суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
 
02 квітня 2025 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Надточий К.О.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2  на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у квартирі у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа, -
                                                 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив  визнати за ним право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він зареєстрований в АДРЕСА_2 і до повномасштабного вторгнення РФ на територію України постійно проживав у квартирі за вказаною адресою разом з матір`ю та рідним братом. Після окупації селища він з 24 лютого 2022 року по сьогоднішній день проживає по АДРЕСА_3 , яка була надана його батькові на сім`ю у складі 4-х чоловік на підставі рішення Ірпінської міської ради народних депутатів № 603 від 12 грудня 1983 року. З 01 лютого 1984 року уся родина була зареєстрована у вказаному приміщенні. В січні 2007 року його батько отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку приватизації. В приватизації приймало участь 4 особи. Вказане свідоцтво зберігалося за місцем проживання родини, у вказаній квартирі та було втрачене в результаті бомбардувань будинку та подальшого його пограбування. Після деокупації селища в квітні 2022 року свідоцтво про право власності на квартиру, співвласником якої він є, не знайдено. Про втрату правовстановлюючого документу подане відповідне звернення до правоохоронних органів. За даним фактом порушене кримінальне провадження 12023116120000193, триває досудове розслідування. В результаті обстрілів у березні 2022 року було пошкоджене належне йому майно. Його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент його смерті уся родина, а саме дружина ОСОБА_3 та сини ОСОБА_1 , ОСОБА_6 проживали спільно з померлим, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Крім цього, протягом 6 місячного строку з моменту смерті батька жодним із спадкоємців не заявлена відмова від спадщини. Отже після смерті батька він з матір`ю та рідним братом, як спадкоємці першої черги, мали право на прийняття спадщини в рівних частинах та у зв`язку з фактичним спільним проживанням з батьком вважаються такими, що її прийняли. Так як кожен з чотирьох членів сім`ї приймав участь у приватизації на рівних умовах, то частка кожного з них становить від цілої квартири. В результаті розподілу частки померлого спадкодавця кожному спадкоємцю, а саме: йому (позивачу), його матері та рідному братові після смерті батька належить по 1/3 частини квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 його брат ОСОБА_6 помер. Померлий має кровну спадкоємицю - дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка при одруженні змінила прізвище на ОСОБА_8 . Його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 оголошена зниклою безвісти відповідно до кримінального провадження №12022111050002031, яке знаходиться в Офісі Генерального прокурора за об`єднаним кримінальним провадженням №12022243000000640. Про те що отримане покійним батьком свідоцтво про приватизацію квартири не було належним чином зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації стало відомо після розшуку підтверджуючих приватизацію квартири документів. Згідно акту обстеження будинку по АДРЕСА_4 , будинок визнано непридатним для проживання і його подальша експлуатація неможлива. Бородянська селищна рада відмовила у складенні відповідної документації щодо пошкодження/руйнації належного єдиного житла через відсутність реєстрації права власності на приватизоване житло в органах бюро технічної інвентаризації. Відомості щодо належності квартири АДРЕСА_5 на праві приватної власності конкретно визначеним особам також відсутні.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 рокуу задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам, не правильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини викладені ним у позовній заяві.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 8).
Відповідно до копії акту встановлення фактичного місця проживання від 29 червня 2022 року, складеного депутатом Бородянської селищної ради, ОСОБА_1 , 1979 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживав під час окупації з 24 лютого 2022 року до деокупації 01 квітня 2022 року на території Бородянської ОТГ за адресою: АДРЕСА_6 ; на даний час проживає за цією ж адресою (а.с. 9, а.с. 9 на звороті).
З копії архівного витягу з протоколу № 15 від 16 грудня 1983 року засідання виконавчого комітету Бородянської районної ради народних депутатів вбачається, що виконавчий комітет вирішив видати ордери згідно рішення № 603 від 12 грудня 1983 року Ірпінської міської ради народних депутатів слідуючим працівникам ПМК-107, що перебували на квартобліку при Ірпінській міській раді н.д., в смт. Бородянка по вул. Леніна, 353: ОСОБА_5 - столяру, працює з 1973 року, на квартобліку перебуває з 1975 року, трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_7 , житловою площею 44,5 кв.м. на сім`ю в складі 4 чол. (зі зняттям з квартобліку) (а.с. 10).
З копії журналу реєстрації свідоцтв на право власності на житло 2001-2011-12-13-14-2015-16-17-18-19-20 вбачається, що 26 січня 2007 року ОСОБА_5 видане свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6 на звороті, а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 34). На момент його смерті родина, а саме: дружина ОСОБА_3 , сини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали спільно з померлим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 58).
З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 8 на звороті), архівної довідки КП КОР «Київського обласного бюро технічної інвентаризації» №Бо0622017 від 04 липня 2022 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Згідно акту обстеження будинку по АДРЕСА_4 , проведеного в період з 26 по 29 травня 2022 року, будинок зазнав руйнування та його визнано непридатним для проживання, його подальша експлуатація неможлива, необхідний повний демонтаж вцілілих частин будинку (а.с. 11-12).
З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 13) вбачається, що 12 липня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про те, що в квітні 2022 року він виявив відсутність свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване кримінальне провадження №12023116120000193, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивача ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.34 на звороті), який має кровну спадкоємицю - дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка при одруженні змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про шлюб (а.с. 35).
Ухвалюючи рішення про відмову у позові суд першої інстанції виходив з того, що оскільки житловий будинок по АДРЕСА_4 , в якому знаходилась власність позивача, 1/3 частина квартири АДРЕСА_7 , знищений, то підстав для визнання за позивачем права власності на дане майно не вбачається. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з родиною з 01 лютого 1984 року був  зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . В січні 2007 року його батько отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру в порядку приватизації.
Отже ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набув права власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Як було зазначено вище,  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 34). На момент його смерті родина, а саме: дружина ОСОБА_3 , сини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали спільно з померлим за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 58).
За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України  спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач, постійно проживав у спірній квартирі на момент смерті батька, а відтак, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України набув право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.
Отже, станом на момент смерті свого батька, а саме 14 лютого 2013 року позивач ОСОБА_1 набув у встановленому законом порядку право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1   (1/4 +1/12).
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 349 ЦК України, право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Відповідно до акту обстеження будинку по АДРЕСА_4 , проведеного в період з 26 по 29 травня 2022 року, будинок зазнав руйнування та його визнано непридатним для проживання, його подальша експлуатація неможлива.
Як пояснив представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, будинок в якому була квартира позивача знесено у зв`язку з його пошкодженням до стану, який унеможливлює проживання в ньому.
Отже у силу приписів статей 346, 349 ЦК України право власності  позивача на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 було припинено внаслідок знищення будинку під час бойових дій.
Чинне законодавство України не передбачає можливості визнання права власності на не існуюче нерухоме майно чи на майно, яке раніше належало особі, але не існує на момент розгляду справи у зв`язку з його знищенням.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76 - 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. 
Також судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2   залишити без задоволення.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.
 
Головуючий                                                                          Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                       Кашперська Т.Ц.
                                                                
                                                                                                     Яворський М.А.