ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/927/25 Справа № 204/14542/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
        за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє представник адвокат Шашликов Денис Геннадійович до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

                                В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
       В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем мають двох неповнолітній дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 року, визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 
       12.07.2022 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, шляхом встановлення систематичних побачень з 18 години п`ятниці до 18 години неділі (кожного тижня), без присутності батька дітей. 
       З урахуванням небезпеки знаходження дітей у м.Нікополі під час постійних обстрілів міста вона у липні 2022 року забрала дітей до себе та вони почали проживати у АДРЕСА_1 , а потім за іншою адресою: АДРЕСА_2 , де і мешкають до теперішнього часу. 
       Станом на теперішній час, склалася така ситуація, що неповнолітні діти сторін, з липня 2022 року, фактично проживають з матір`ю та повністю знаходяться на її утримані.
       З посиланням на відповідні правові норми, просить суд, стягувати аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей щомісячно до їх повноліття, починаючи стягнення з 15.07.2022 року. 
       Щодо стягнення аліментів за минулий час позивачка вважає, що має право на стягнення аліментів за минулий час, оскільки вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 16.08.2022.
       В іншій частині вимог відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.05.2018 року, актовий запис № 112 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.05.2018 року, актовий запис № 62.
       13.10.2020 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, позов ОСОБА_1 задоволено, визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з батьком дітей – ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 26.10.2021 року.
       12.07.2022 року Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, позов ОСОБА_2 задоволено частково, шляхом встановлення їй систематичних побачень з 18 години п`ятниці до 18 години неділі (кожного тижня) з дітьми, без присутності батька дітей.
       24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України, у зв`язку із чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який триває на час розгляду справи.
       Згідно з Довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.08.2022 року №1203-5002008929, №1203-5002008973, №1203-5002009016, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
       Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що наразі неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , вказане підтверджується довідками від 16.12.2022 року №1203-5002414894 та №1203-5002414898.
       Згідно з актом обстеження умов проживання за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 20.02.2023 року комісією у складі спеціаліста відділу з питань захисту прав дітей УСД, Центральної адміністрації ДНР Волошенюк Г.С., головного спеціаліста відділу з питань захисту прав дітей Смагіної О.В., та ВДНЦСС в Чечелівському району м. Дніпро ОСОБА_5 , за вказаною адресою проживають позивач та діти: неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час обстеження встановлено, що у сім`ї теплі родинні стосунки; створені належні умови для проживання, є газо- водо- та електропостачання. Мати дітей повідомила, що має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання її неповнолітніх дітей з нею.
       Відповідно до висновку № 4398-23 від 17.06.2024 року, складеного за запитом ОСОБА_2 щодо проведення експертизи для виявлення вчинення психологічного насилля до дітей, судовим експертом Царьовою К.В. за результатами проведення судової психологічної експертизи зроблено наступні висновки: дії, що виражаються у вчиненні постійної образливої критики, маніпулюванні, обзиванні нецензурними словами, приниженні людини є психологічним насиллям. Можливі дії батька ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виражаються у вчиненні постійної образливої критики, маніпулюванні, обзиванні нецензурними словами, приниженні, знеціненні людини, є психологічним насиллям над дитиною. Можливі дії батька ОСОБА_1 відносно брата ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які виражаються у вчиненні постійної образливої критики, маніпулюванні, обзиванні нецензурними словами, приниженні, знеціненні людини, є психологічним насиллям над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Крім того, судом встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за №182/3257/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання та цивільна справа №182/1860/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Управління-служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини. Вказані цивільні справи ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2024 року об`єднано в одне провадження та присвоєно № 182/3257/22, провадження №2/0182/1161/2024.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для частково задоволення позову.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
       Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
       Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
       Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
       Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
       Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
       Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
       Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
       Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.
       Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
        ОСОБА_1 стосовно проживання дітей з матір`ю не заперечує.
       Згідно з Довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.08.2022 року №1203-5002008929, №1203-5002008973, №1203-5002009016, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
       Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що наразі неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , вказане підтверджується довідками від 16.12.2022 року №1203-5002414894 та №1203-5002414898.
       Згідно з актом обстеження умов проживання за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 20.02.2023 року комісією у складі спеціаліста відділу з питань захисту прав дітей УСД, Центральної адміністрації ДНР Волошенюк Г.С., головного спеціаліста відділу з питань захисту прав дітей Смагіної О.В., та ВДНЦСС в Чечелівському району м. Дніпро ОСОБА_5 , за вказаною адресою проживають позивач та діти: неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час обстеження встановлено, що у сім`ї теплі родинні стосунки; створені належні умови для проживання, є газо- водо- та електропостачання. Мати дітей повідомила, що має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання її неповнолітніх дітей з нею.
       Вирішуючи спір, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей із тих підстав, що відповідач не проживає разом з дітьми, які проживають та знаходяться на утриманні позивача.
       Проживання дітей з матір`ю є безумовною підставою для стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання дітей .
       У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
       Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вирішив цей спір на підставі належним чином досліджених доказів і встановлених обставин справи та, урахувавши інтереси дітей, для благополуччя та повноцінного розвитку яких необхідним є забезпечення їх коштами одним із батьків у незалежності від наявності між ними спору, дійшов правильного висновку про стягнення з батька на користь матері аліментів на утримання дітей. 
       Колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
       За своєю суттю аліменти – це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
       Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
       Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.        
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2024 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
       Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “09” квітня 2025 року.
       Повний текст постанови складено “10” квітня 2025 року.
       Головуючий: 
       Судді: