Унікальний номер справи 357/2348/25
Номер апеляційного провадження 33/824/2365/2025
Суддя суду першої інстанції О. П. Шовкопляс
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
 
Постанова
Іменем    України
10 квітня 2025 року                                                                                                           місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві, за участю прокурора Данилюка В`ячеслава Миколайовича, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького Ореста Володимировича на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2025 року про притягнення 
 
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина 
України, адреса місця проживання: 

АДРЕСА_1 
 
до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
у с т а н о в и в :
 
20.02.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали від Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6КУпАП (протокол № 8 від 10.02.2025).
Також 20.02.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали від Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6КУпАП (протокол № 9 від 10.02.2025).
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2025 матеріали адміністративної справи № 357/2348/25 (провадження 3/357/1612/25) та адміністративної справи №357/2349/25 (провадження № 3/357/1613/25) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6КУпАП об`єднано в одне провадження.
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2025 року звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за малозначністю, оголошено йому усне зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито.
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII, поширюється діяЗакону, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Також ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII, поширюється діяЗакону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.
Не погоджуючись з постановою судді, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацький О. В. подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у межах санкції вказаної статті.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.
Прокурор зазначив, що факт вчинення ОСОБА_1 адмінстративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, що виключає малозначність діяння, передбаченого вказаною статтею. Вважає, що загалом по своїй суті не може бути визнане малозначним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, окільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансвого контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.
Судом не враховано під час розгляду справи, що ОСОБА_1 вчинено два адміністративні правопорушення пов`язані із корупцією, що також виключає малозначність діяння. У кожному конкретному випадку має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Данилюк В. М., який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу, просить задовольнити з викладених у ній доводів.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Так, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
З метою дотримання процесуальних строків, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення прокурора Данилюка В. М., дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення № 8 від 10.02.2025, ОСОБА_1 , який у період з 20.06.2023 по 25.08.2023 перебував на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, будучи відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого ч. 2 ст. 45 та п. 27 прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 9 від 10.02.2025 ОСОБА_1 у період з 17.02.2021 по 16.03.2022 перебував на посаді на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, будучи відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-УІІ (далі - Закон), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу першого ч. 2 ст. 45 та п. 2 Прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172- 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційним судомдосліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення № 8 від 10.02.2025, протокол про адміністративне правопорушення № 9 від 10.02.2025, рапорти оперуповноваженого Київського обласного управління ДВБ НПУ майора поліції Є. Мотузко, наказ від 20.06.2023 №750о/с, наказ від 22.08.2023 №1074 о/с, послужний список ОСОБА_1 , пам`ятку ознайомлення, рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» при прийнятті на службу/роботу, форму інструктажу з основних положень Закону України «Про запобігання корупції», розписку ОСОБА_1 від 25.08.2023, скрін- шот посідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинив ОСОБА_1 за період з 12.10.2023 по 24.05.2024, копії щорічної декларації ОСОБА_1 за 2023 рік та декларації при звільненні (05.07.2023 - 15.08.2023), положення про Департамент внутрішньої безпеки КПУ, та інші матеріали адмінстративного провадження.
Отже, зібраними по справі доказами встановлено, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 20.06.2023 № 750 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.
Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 22.08.2023 № 1074 о/с ОСОБА_1 25.08.2023 звільнено з посади поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII. ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 , він фактично:
- подав щорічну декларацію за 2023 рік 23.05.2024 о 14 год. 50 хв., хоча граничним терміном подачі щорічної декларації законом визначено 31 січня 2024 року;
- подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями 23.05.2024 о 15 год. 47 хв., хоча граничним терміном подачі такої декларації Законом визначено 31 січня 2024 року.
Отже, ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Законупоширюється діяЗакону,  в порушення вимог абзацу першою ч. 2 ст. 45 та пункту 27розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, несвоєчасно без поважних причин подав щорічну декларацію за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.
Досліджені та перевірені апеляційним судом обставини, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді суду першої інстанції, що досліджені матеріали справи свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Разом з тим, апеляцйний суд не погоджується із висновком судді суду першої інстанції у тому, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення можливо вважати малозначними.
Так, згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до пункту 2-7розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно достатті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинностіЗаконом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Згідно пункту 15 частини 1 статті 11 ЗаконуНаціональне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів.
З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. 3 розділу ІІ Закону України від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13 листопада 2023 року № 4 щодо типів існування декларацій, коли їх слід подавати та який звітний період вони охоплюють.
Законом та Порядком № 449/21 передбачено три види декларацій:
1) щорічна деклараціядекларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Законув період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація.
2) декларація при звільненні декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
3) деклараціякандидата на посаду декларація, яка подається відповідно до ч. 3 ст. 45 Законута охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Особливості зазначення відомостей в декларації визначені Порядком № 449/21.
Обов`язком суб`єкта декларування є знання і безумовне виконання вимог Закону №1700-VII, у тому числі вимог його статті 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 2-7 розділу XIII«Прикінцеві положення».
ОСОБА_1 реалізував своє право на заняття посади поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна, і тому він був зобов`язаний подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за 2023 рік та декларацію при звільненні особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період не охоплений раніше поданими деклараціями не пізніше 31.01.2024. 
Відповідно до абзацу дев`ятого, підпункту першого пункту другого листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Поважних причин, які б могли бути визнані судом, як обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 та були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які призвели до порушення ОСОБА_1 строку подання електронних декларацій щорічної та при звільненні, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1ст. 172-6 КУпАПнесвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно приміткист. 172-6 КУпАПсуб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначенихчастинами другоютатретьоюцієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частинпершоїтадругоїстатті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до вимогст. 9 КУпАПадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно ч. 1ст. 172-6 КУпАП, всупереч доводам апеляційної скарги, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми говорить про те, що вказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 КУпАП, по своїй суті не може бути визнане малозначним, оскільки передбачає відповідальність за порушення вимог фінансового контролю, який є обов`язковим для всіх осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
При цьому, вказані особи мають виконувати передбачені законом вимоги щодо фінансового контролю, незалежно від того, чи змінювався їх матеріальних стан, а тому висновки судді суду першої інстанції про відсутність негативних наслідків від дій ОСОБА_1 , шкоди, тощо не можуть бути взятими до уваги.
У випадку вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, такі не можуть визнаватись малозначними, у зв`язку з тим, що вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягають на встановлений порядок діяльності органів влади, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади.
Корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства. Сучасні реалії в Україні зумовлюють публічний інтерес до корупційних правопорушень та необхідності ефективної протидії їм з метою захисту особи, суспільства та держави.
Відповідно статті22 КпАП Українипри малозначності правопорушення суддя може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому законодавцем не визначено змісту поняття та ознак малозначності адміністративного правопорушення.
Родовим об`єктом корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, виступають суспільні відносини, якими визначаються зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, встановлений відповідними нормативними актами.
Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 та є обов`язковими для України.
Визнання адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією малозначним суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері, не сприятиме зміцненню авторитету країни, може завдати шкоди демократичним засадам управління суспільством, функціонування державного апарату, порушить встановлений порядок здійснення повноважень посадовими і службовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування.
Із матералів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судовому засіданні суду першої інстанції свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнав.
Пояснював суду, що дійсно несвоєчасно подав декларацію за 2023 рік та декларацію після звільнення з посади, оскільки не знав про необхідність їх подання, враховуючи життєві умови, які склалися та вторгнення російської федерації на територію України.
Ураховуючи конкретні обставини справи, зокрема, доведеність того, що ОСОБА_1 без поважних причин не подав щорічну та при звільненні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, апеляційний суд вважає, що такі адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією та не можуть бути визнані малозначним, що виключає підстави для застосування у цій справі вимог ст. 22 КУпАП.
В матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларацій зумовлено поважними причинами.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, які вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, окрім того, що він вчинив адміністративні правопорушення вперше, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в тому рахунку відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, апеляційний суд вважає за неможливе його звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого за ст. 22 КУпАП.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Даних про те, що вчинені ОСОБА_1 правопорушення, пов`язані з корупцією, є малозначним, матеріали справи не містять.
Таким чином, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2025 року не може вважатися законною та обгрунтованою, та підлягає скасуванню з прийняттям нової постави про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
 Враховуючи обставини справи, особу правопорушника, суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, з метою виховання та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень, апеляційний суд вважає необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому враховуючи вказані положення, особу винного, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується під час проходження ним військової служби, його майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, відсутність відомостей, що негативно характеризують його особу, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Обираючи міру покарання, суд врахував визнання ОСОБА_1 своєї вини та його щире каяття у скоєному і те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідаьності.
Відповідно до п. 5 ч. 2ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Відповідно дост. 40-1 КУпАПсудовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно п. 5 ч. 2ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає 605,60 грн. судового збору.
 
Керуючись ч. 1 ст. 172-6 та статтями 283 - 285, 294 КУпАП, апеляційний суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області Шлапацького Ореста Володимировича задовольнити.
Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2025 року скасувати.
Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАПнакласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 308 КУпАП, в разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         Л. Д.  Поливач