ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року 
м. Київ

справа № 320/47680/23
адміністративне провадження № К/990/50893/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Коваленко Н.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №320/47680/23
за позовом  ОСОБА_1 
до Кабінету Міністрів України
треті особи - Міністерство у справах ветеранів України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 
про визнання протиправною та нечинною постанови в частині
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 (колегія у складі: головуючого судді  Парненко В.С., судді Діски А.Б., судді Білоноженко М.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 (колегія у складі: головуючого судді Вівдиченко Т.Р., суддів Кобаля М.І., Кучми А.Ю.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи - Міністерство у справах ветеранів України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправними та нечинними абзаци перші підпунктів першого та другого пункту другого Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме до Порядку виплат грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зміни, внесені до пунктів 1, 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, мають дискримінаційний характер для осіб, які мають одночасно два статуси - учасники бойових дій та внутрішньо переміщеної особи. За вказаними змінами грошову компенсацію можуть отримати лише учасники бойових дій, які мали статус внутрішньо переміщених осіб до 24.02.2022, у той час, як учасники бойових дій, які отримали статус внутрішньо переміщених осіб після 24.02.2022, відповідно до постанови КМУ від 24.03.2023 №263 позбавлені права отримати грошову компенсацію. Таким чином, постанова КМУ від 24.03.2023 №263 має дискримінаційний характер для учасників бойових дій, які є внутрішньо переміщеними особами. Зазначеною постановою КМУ звужуються права позивача як учасника бойових дій внутрішньо переміщеної особи, порушується право на належне забезпечення житлом. Також, позивач зазначає, що проєкт Постанови КМУ №263 з питань звуження прав учасників бойових дій, які є внутрішньо переміщеними особами, з громадськістю не обговорювався.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024, у задоволенні позовної заяви відмовлено. 
4. Відмовлячи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що станом на день звернення із заявою про постановлення на квартирний облік - 20.04.2023, та постановлення позивача на квартирний облік - 23.05.2023, вже діяла Постанова №280 в редакції змін, внесених Постановою №263. У зв`язку з вказаним суди дійшли висновку, що оскільки, норми постанови №280, в редакції 02.08.2022, не розповсюджувались на правовідносини позивача з державою, то відсутнє порушення права позивача, у зв`язку з внесенням змін у Постанову №280.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. До Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі №320/47680/23, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
6. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що оскаржуваною постановою КМУ фактично скасовані підстави отримання грошової компенсації позивачем, як учасником бойових дій, оскільки він набув статусу внутрішньо переміщеної особи після 24.02.2022, однак КМУ не прийнято жодного рівноцінного нормативно-правового акту для забезпечення рівності прав ветеранів війни.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7.    30.12.2024 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Коваленко Н.В., Стрелець Т.Г.
9. Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі за вищезазначеним позовом.
10. Ухвалою Верховного Суду від 18.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11. Як встановлено судами попередніх інстанції, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , дата видачі 06.11.2015.
12. Відповідно до довідки від 24.03.2022 №7102-5000477562, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
13. Згідно довідки Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради від 06.06.2023 №03-06/17459, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання складом сім`ї 2 особи: він та дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1. В списку загальної черги з 23.05.2023.
14. 01.05.2024 Комісією з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб прийнято рішення №242 про відмову у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 . Відмову обґрунтовано посиланням на пункт 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 №280.
15. Кабінетом Міністрів України 18.04.2018 прийнято постанову «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» №280 (далі - Постанова №280).
16. Вказаною постановою затверджено:
- Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;
- Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
17. Відповідно до пункту 1 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, в редакції, яка діяла станом на 02.08.2022, ці Порядок та умови визначають механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція), включені у списки осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими цим пунктом (далі - квартирний облік), і перебувають не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
18. Згідно пункту 1 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, в редакції, яка діяла станом на 02.08.2022, цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), і перебувають не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
19. Пунктом 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, в редакції, яка діяла станом на 02.08.2022, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - внутрішньо переміщені особи) і які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).
20. 24.03.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», якою Кабінет Міністрів України постановив:
1. З метою забезпечення житлом в умовах воєнного стану внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - внутрішньо переміщені особи), установити, що у 2023 році:
1) структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних та Київської міської державних адміністрацій (військових адміністрацій) подають Міністерству у справах ветеранів за формою згідно з додатком до Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280 (Офіційний вісник України, 2018 р., № 35, ст. 1231; 2021 р., № 66, ст. 4187), інформацію про потребу в наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення:
станом на 1 березня 2023 р. щодо внутрішньо переміщених осіб - до 25 березня 2023 р.;
станом на 1 червня 2023 р. щодо внутрішньо переміщених осіб, яким було призначено грошову компенсацію до 24 лютого 2022 р. на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та не виплачено і які після цієї дати перемістилися із зазначених територій, за місцем їх перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб - до 15 червня 2023 р.;
2) Міністерство у справах ветеранів у межах загального обсягу бюджетних призначень, передбачених на 2023 рік за бюджетною програмою 1511050 "Субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов", здійснює розподіл субвенції на підставі інформації, поданої згідно з абзацами другим і третім підпункту 1 цього пункту.
2. Внести до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280 "Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України" (Офіційний вісник України, 2018 р., № 35, ст. 1231; 2021 р., № 66, ст. 4187; 2022 р., № 33, ст. 1763, № 62, ст. 3738) зміни, що додаються.
У Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженому зазначеною постановою, внесені наступні зміни:
1) у пункті 1:
в абзаці першому слова "і перебувають не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб" замінити словами і цифрами "які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних) до 24 лютого 2022 р. і перебувають не менш як один рік на обліку в базі даних";
2) у   пункті 2:
в абзаці першому слова "і які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних)" замінити словами і цифрами ", які перебувають на квартирному обліку і не менш як один рік на обліку в базі даних та які були обліковані як внутрішньо переміщені особи в базі даних до 24 лютого 2022 року".
21. Не погоджуючись абзацами першими підпунктів першого та другого пункту другого Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», позивач звернувся до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
23. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. В силу частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
25. Згідно з частинами першою, четвертою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
26. Відповідно до статті 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України приймаються на засіданнях Кабінету Міністрів України шляхом голосування більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону. Якщо проект рішення отримав підтримку рівно половини посадового складу Кабінету Міністрів України і за цей проект проголосував Прем`єр-міністр України, рішення вважається прийнятим. Після підписання акта Кабінету Міністрів України внесення до його тексту будь-яких змін, у тому числі виправлення орфографічних і стилістичних помилок, здійснюється в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.
27. Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
28. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
29. Визначення нормативно-правового акту міститься у пункті 18 частини першої статті 4 КАС України та означає акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
30. Для нормативно-правових актів притаманні такі характерні властивості: 1) приймаються як у спосіб безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це органом за встановленою процедурою; 2) містять загальнообов`язкові правила поведінки, легітимізовані людьми; 3) розраховані на невизначене коло осіб та багаторазове застосування.
31. Обов`язковою ознакою нормативно-правового акту чи правового акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, для цілей їх застосування та оскарження, є створення ними юридичних (негативних) наслідків у формі права, обов`язків, їх зміни чи припинення.
32. У цій справі, ОСОБА_1 оскаржує абзаци перші підпунктів першого та другого пункту другого Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме до Порядку виплат грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
33. Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів, зокрема, органів виконавчої влади, регламентовано положеннями статті 264 КАС України.
34. Відповідно до частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
35. Відповідно до частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.
36. Тобто суб`єкт правовідносин, до якого буде застосований чи застосується цей акт, якщо вважатиме, що цей нормативний документ порушує або порушуватиме його права чи інтереси, за наявності відповідного обґрунтування, може оскаржити нормативно-правовий акт як відразу після часу набрання ним чинності, так і будь-коли й тоді, коли нормативно-правовий акт чинний і продовжує регулювати певні відносини, внаслідок яких відбувається порушення його прав та/чи законних інтересів.
37. Відповідно до частини 2 статті 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.
38. Згідно статті 48-1 Житлового кодексу України, порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
39. Таким чином, обов?язок визначення порядку та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення покладено саме на Кабінет Міністрів України.
40. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України та статті 48-1 Житлового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 №280 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» було затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.
41. В подальшому, Кабінетом Міністрів України, на підставі статей Бюджетного кодексу України та Житлового кодексу України постановою від 24.03.2023 № 263 «Деякі питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України» було внесено зміни до постанови від 18.04.2018 № 280.
42. Відповідно до частини 8 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.
43. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову, дійшли висновку, що норми постанови №280, в редакції 02.08.2022, не розповсюджувались на правовідносини позивача з державою, оскільки позивач став на квартирний облік 23.05.2023, а тому відсутнє порушення права позивача, у зв`язку з внесенням у Постанову №280 змін Постановою №263, яка набрала чинності 28.03.2023.
44. Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій  та звертає увагу на наступне.
45. Обов`язковою умовою визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів рішенням суб`єкта владних повноважень.
46. Таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає , що спірний пункт рішення начебто впливає на його правове становище. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.
47. Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
48. Перебування позивача у суспільних відносинах, які регулюються приписами оскаржуваного нормативно-правового актому є ключовим критерієм у визначенні права його оскаржити.
49. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 826/9779/17. 
50. Так, позивач наголошує, що після внесення постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263 змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, в редакції від 24.03.2023, для отримання компенсації за належні для отримання жилі приміщення замість умови, що особа має перебувати не менш як один рік на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб за місцем фактичного проживання в межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, було введено іншу додаткову умову, а саме: особа має бути облікована, як внутрішньо переміщена особа в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб до 24.02.2022.
51. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.05.2024 Комісією з розгляду заяв про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб прийнято рішення №242 про відмову у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення ОСОБА_1 .
52. Така відмова обґрунтована посиланням на пункт 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 №280 та вказано на те, що позивач перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 24.03.2022. 
53. Судами встановлено, що згідно довідки Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради від 06.06.2023 №03-06/17459, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання складом сім`ї 2 особи: він та дружина, ІНФОРМАЦІЯ_1. В списку загальної черги з 23.05.2023.
54. Отже, на момент постановлення позивача на квартирний облік є чинними норми Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України в редакції Постанови №263.
55. Відповідно до пункту 10 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві у справах щодо оскарження нормативно-правових актів, обов`язково має бути зазначено: відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт.
56. Колегія суддів вважає, що у даному випадку, позивач має право на оскарження в суді змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 263 від 24.03.2023 до «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», а саме, до абзацу першого пункту 1 та абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України», адже як було досліджено вище, останній має підстави для звернення до уповноваженого органу із заявою для отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, при цьому, саме оскаржувані зміни, призвели до прийняття уповноваженим органом рішення про відмову у наданні такої компенсації.
57. З огляду на статтю 2, частину четверту статті 9 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі; дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів із власної ініціативи.
58. Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.11.2019 у справі № 818/154/16 та від 20.04.2021 у справі № 817/1269/17 зазначав, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
59. Суди попередніх інстанцій не перевірили належним чином дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваних абзаців перших підпунктів першого та другого пункту другого Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 № 263, а також не надали оцінки доводам позивача щодо  звуження змісту та обсягу прав і свобод позивача, з огляду на те, що, позивач вважає, що такі позбавляють права на соціальний захист осіб, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та стали на облік, як внутрішньо переміщені особи вже після 24.02.2022.
60. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, що внесення змін у Постанову №280 не порушують прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим останній не має права на їх оскарження.
61. Верховний Суд наголошує на тому, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
62. У силу положень статті 341 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а тому не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
63. Аналогічні застереження містяться у Рекомендаціях R(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та покращення функціонування систем та процедур оскарження судових рішень від 07.02.1995 (Recommendation R(95)5 concerning the introduction and improvement of the functioning of appeal systems and procedures in civil and commercial cases). Зокрема, у пункті «g» статті 7 Рекомендацій R(95)5 зазначено, що у суді третьої (касаційної) інстанції не можна представляти нові факти та нові докази.
64. Відсутність процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає Верховному Суду ухвалити рішення у справі.
65. Відповідно до частин другої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
66. Зважаючи на те, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, перевірка їх доказами, а також не надання оцінки доводам учасників справи у вказаній вище частині, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
67. Під час нового розгляду справи слід взяти до уваги викладене в цій постанові, установити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та арґументам учасників справи, та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
68. З огляду на результат касаційного розгляду, Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2024 скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1  до Кабінету Міністрів України, треті особи - Міністерство у справах ветеранів України, Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, про визнання протиправною та нечинною постанови в частині - направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується.      

Судді | С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець  Н.В. Коваленко