Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 р. 	Справа № 480/10125/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024, по справі № 480/10125/24
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області      
третя особа     Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1834500029371 від 23.05.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати його зарахувати до трудового (страхового) стажу періоди роботи як суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа (фізична особа - підприємець) з 24.04.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.12.2011, та період роботи з 17.02.1996 по 28.11.2000 на посаді начальника виробничотехнічного відділу ВАТ "Донецьк-дочірнє підприємство "Єнакіївське автотранс" автотранспортний підрозділ 11469" ВАТ "Донецькавтотранс";
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 16.05.2024 з врахуванням висновків суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 задоволено позов.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1834500029371 від 23.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи як суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа (фізична особа-підприємець) з 24.04.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.12.2011, та період роботи з 17.02.1996 по 28.11.2000 на посаді начальника виробничотехнічного відділу ВАТ "Донецьк-дочірнє підприємство "Єнакіївське автотранс" автотранспортний підрозділ 11469" ВАТ "Донецькавтотранс".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.05.2024 з врахуванням висновків суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки за період ведення підприємницької діяльності з 24.04.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.12.2011 відсутня інформації про сплату страхових внесків позивачем та у період роботи позивача з 17.02.1996 по 28.11.2000  Єнакієвським автотранспотрним підрозділом 11469 (перейменованим в подальшому у дочірнє підприємство «Єнакіївський автотранспортний підрозділ 11469» ВАТ «Донецькавтотранс») не здійснювалась сплати страхових внесків за позивача, що виключає можливість зарахування вказаного періоду до його страхового стажу. 
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судовим розглядом, 16.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав копії паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудової книжки НОМЕР_1 від 17.06.1983, рішення Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2024 у справі № 587/467/24 про встановлення факту належності заявнику трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 17.06.1983, довідки про взяття на облік платника податків від 15.10.2002 № 606/28, виданої Сумською міжрайонною державною податковою інспекцією, свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи з 24.02.2002, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААВ № 366053 від 12.12.2011, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія ААВ № 366006 від 05.12.2011, витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 08.11.2023, довідки від 02.11.2023 № 2593/АП/18-28-65-01-05, виданої Головним управлінням ДПС у Сумській області про те, що ОСОБА_1 за період з 24.02.2002 по 01.12.2011, як фізична особа-підприємець не значиться.
Рішенням від 23.05.2024 № 1834500029371 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. Повідомлено, що згідно поданих позивачем документів до його страхового стажу зараховано 25 років 01 місяць 08 днів (страховий стаж враховано по 29.05.2023), що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Зокрема зазначено, що до страхового стажу заявника не враховано: період ведення підприємницької діяльності з 24.04.2002 по 31.12.2003 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків; з 01.01.2004 по 31.12.2011 у зв`язку з відсутністю в Реєстрі інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків; період роботи з 17.02.1996 по 28.11.2000 у Єнакієвському автотранспортному підрозділі 11469 (перейменоване у подальшому у дочірнє підприємство "Єнакіївський автотранспортний підрозділ 11469" ВАТ "Донецькавтотранс"), оскільки в Реєстрі відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, водночас, (за Формою ОК-5) у 1999 році надана звітність по Совмісному підприємству у формі ТОВ "Гефест".
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, зарахувавши спірні періоди роботи да стажу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 17.06.1983 трудова книжка оформлювалася 17.06.1983 при прийомі на роботу до Єнакієвського автопідприємства 04669 інженером виробничо-механічного відділу по направленню із навчального закладу, що підтверджується записами у трудовій книжці на першій сторінці та записом № 3 на сторінці 2 трудової книжки.
Відповідно до запису № 7 з 02.06.1986 ОСОБА_1 прийнятий на посаду старшим інженером виробничо-технічного відділу Єнакієвського автопідприємства (04669) 21469, згідно із наказом 197К від 02.06.1986. 18.09.1990 був переведений до Єнакієвського підприємства 11469 начальником виробничо-технічного відділу (запис 13 на стор. 8). 30.01.1996 звільнений з роботи за власним бажанням (запис 14). Відповідно до запису № 15 (стор. 10) був прийнятий на посаду начальника виробничо-технічного відділу Єнакієвського авторанспортного підрозділу 11469, яке 29.01.1999 було перейменоване у ВАТ "Донецьк-дочірнє підприємство "Єнакіївське автотранс" автотранспортний підрозділ 11469".
Як вбачається із запису № 17 від 28.11.2000 (сторінка 10 трудової книжки) останнім місцем роботи ОСОБА_1 було ВАТ "Донецьк-дочірнє підприємство "Єнакіївське автотранс" автотранспортний підрозділ 11469" ВАТ "Донецькавтотранс", код 30321905.
Висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи період з 17.02.1996 по 28.11.2000  згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.06.1983, оскільки в Реєстрі відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків, водночас, (за Формою ОК-5) у 1999 році надана звітність по Совмісному підприємству у формі ТОВ "Гефест". 
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Так, страхові внески в Україні є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
В силу ст. 106 зазначеного Закону відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Колегія суддів зазначає, що обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.
Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а, від 09.10.2020 у справі № 341/460/17.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17, від 31.03.2020 у справі № 127/16245/17.
Враховуючи викладене є обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 17.02.1996 по 28.11.2000 на посаді начальника виробничотехнічного відділу ВАТ "Донецьк-дочірнє підприємство "Єнакіївське автотранс" автотранспортний підрозділ 11469" ВАТ "Донецькавтотранс".
Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 24.04.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.12.2011, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз. 4 пп. 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Отже, законодавець передбачив зарахування як до трудового, так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до документів, наданих ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком від 16.05.2024 року, доказів сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного органу надано не було, однак, позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, висновки пенсійного органу щодо відсутності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком ґрунтуються, у тому числі, на твердженні про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи період з 24.04.2002 по 31.12.2003 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 по 31.12.2011 у зв`язку з відсутністю в реєстрі суми нарахованої заробітної плати та інформації про сплату страхових внесків. 
При цьому, відповідач послався лише на довідку від 05.01.2024 № 489/02-16 ГУ ПФ в Сумській області, згідно якої з 24.04.2002 по 31.12.2003 відсутня інформація в ОК-5 щодо сплати страхових внесків.
Водночас, судовим розглядом встановлено, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії надано до пенсійного органу свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_1 з 24.04.2002, згідно якого останній був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа.
Відповідно до довідки Сумської міжрайонної ДПІ від 15.10.2002 № 606/28 приватний підприємець ОСОБА_1 взятий на облік 15.10.2002 № 606.
Відповідно до довідки Сумської міжрайонної ДПІ від 07.12.2011 № 15624/1/20-031, у зв`язку з прийняттям рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою, про до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис 05.12.2011, проведені остаточні розрахунки з платежів, контроль за справлянням яких здійснюють органи державної податкової служби. Станом на дату реєстрації цієї довідки у платника податків відсутні грошові зобов`язання та податковий борг.
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2023 ОСОБА_1  зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.04.2002 з основним видом діяльності 52.11.0 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту, по день припинення за власним рішенням 05.12.2011.
Повторно як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєструвався з 12.12.2011, що підтверджується Випискою від 12.12.2011. Позивач припинив господарську діяльність як фізична особа-підприємець 22.04.2019, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач у зазначені періоди був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. 
Посилання відповідача на довідку, ГУ ДПС у Сумській області ДПС України від 02.11.2023 № 2593/АП/18-28-6501-05, відповідно до якої ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець на обліку не значиться, колегія суддів не приймає, оскільки вказана в довідці інформація спростовується наявною у матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.04.2002 по 05.12.2011.     
Отже, відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.04.2002 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.12.2011 з викладених відповідачем підстав є необґрунтованою.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про необґрунтованість зазначених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 1834500029371 від 23.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , та наявність підстав для його скасування, зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.05.2024  з урахуванням висновків суду.
Таким чином, враховуючи, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належним чином правомірності своїх дій у спірних відносинах, колегія суддів зазначає про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 по справі № 480/10125/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    В.В. Катунов