ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року	Львів	Справа № 380/13979/23 пров. № А/857/17186/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                          Хобор Р.Б.,
суддів                                                                               Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року, що ухвалила суддя Качур Р.П. у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/13979/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, у якому, з уточненням позовних вимог, просять суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця;
- зобов`язати відповідача здійснити доплату недоотриманих позивачами коштів грошової допомоги в сумі по 2837142,86 грн кожному, а саме ОСОБА_1 - матері загиблого, ОСОБА_2 , батькові загиблого.
25 квітня 2024 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким  в задоволенні позову відмовив.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов є передчасним, оскільки про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця звернулися ОСОБА_1 (мати загиблого), ОСОБА_2 (батько загиблого), ОСОБА_3 (малолітній син загиблого), ОСОБА_4 (повнолітній син загиблого), ОСОБА_5 (повнолітній син загиблого), ОСОБА_6 (повнолітня дочка загиблого), ОСОБА_7 (повнолітня дочка загиблого) і відповідач прийняв рішення про виплату допомоги лише щодо   ОСОБА_1 (матері загиблого), ОСОБА_2 (батька загиблого), ОСОБА_3 (малолітнього сина загиблого), а щодо інших осіб повернув заяви і матеріали на доопрацювання. Отже, відповідач ще не вирішив питання про право цих осіб на допомогу, тому позивачі передчасно звернулися із позовом про доплату їм невиплаченої частини допомоги.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржили позивачі, подавши апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивачі зазначають те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 (повнолітній син загиблого), ОСОБА_5 (повнолітній син загиблого), ОСОБА_6 (повнолітня дочка загиблого), ОСОБА_7 (повнолітня дочка загиблого) не мають права на отримання допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, оскільки, не проживали з ним однією сім`єю та є повнолітніми особами.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.1987 (повторне) ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 18.05.2022 Перемишлянським ВДПАЦС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Богородичне Слов`янського району Донецької області.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв у колишнього військовослужбовця (Протокол № 1253 від 03.10.2022), смерть ОСОБА_8 11.05.2022 пов`язана із захистом Батьківщини.
Також вказані обставини підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть № 1881 від 17.05.2022.
20 вересня 2022 року родичі ОСОБА_8 , а саме: батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також діти ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , подали до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви на виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_8 .
27.09.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 направив до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України висновок № С/8080 у якому зазначено, що батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 та малолітній син - ОСОБА_3 мають право на одержання грошової допомоги, а повнолітні діти - ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 не мають права на одержання одноразової грошової допомоги.
02.12.2022 року відповідач прийняв рішення № 297 про виплату батьку - ОСОБА_2 , матері - ОСОБА_1 та малолітньому сину - ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі по 2 142 857,14 грн. кожному.
22.12.2022 року відповідач прийняв рішення № 314 про направлення ІНФОРМАЦІЯ_1 на доопрацювання  документів про призначення допомоги повнолітнім дітям померлого військовослужбовця ОСОБА_8 .
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з пунктом 1 статті 16 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктами 1-3 пункту другого статті 16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Сторони не заперечують тієї обставини, що смерть ОСОБА_8 пов`язана із захистом Батьківщини, тому ці обставини не доказують у цьому спорі.
Статтею 16-1 Закону № 2011-XII встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Згідно з пунктом третім статті 16-2 Закону № 2011-XII, розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 161 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відповідно до пунктів восьмого та дев`ятого цієї статті Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).
Абзацами першим-третім пункту 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. 
Отже, виходячи з наведених вище норм, право на право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками, мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що 20 вересня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_8 подали батьки, малолітній син та повнолітні діти військовослужбовця.
02.12.2022 року відповідач прийняв рішення № 297 про виплату батьку - ОСОБА_2 , матері - ОСОБА_1 та малолітньому сину - ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі по 2 142 857,14 грн. кожному.
22.12.2022 року відповідач прийняв рішення № 314 про направлення ІНФОРМАЦІЯ_1 на доопрацювання документів про призначення допомоги повнолітнім дітям померлого військовослужбовця ОСОБА_8 .
Вказане рішення відповідача є чинним, зацікавлені особи його не оскаржили, а тому залишається невирішеним питання про право повнолітніх дітей загиблого військовослужбовця на отримання допомоги у зв`язку зі смертю батька.
Таким чином, на думку апеляційного суду, позовні вимоги є передчасними.
Зважаючи на цей висновок, апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2024 року в справі № 380/13979/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель