П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/37122/24	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 420/37122/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №31177-28658/Г-02/8-1500/24 від 20.11.2024 року, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 05 березня 2019 року по 30 вересня 2024 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52423,49 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 05 березня 2019 року по 30 вересня 2024 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52423,49 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/1967/20, 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було виплачено 52423,49 грн., що є нарахованою за період з 05 березня 2019 року сумою недоотриманої позивачем пенсії. З огляду на виплату зазначених 52423,49 грн. лише в листопаді 2022 року, затримка виплати, складає 67 календарних місяців (з 05 березня 2019 року по 30 вересня 2024 року). Підтвердженням того, що зазначена сума, у розмірі 52423,49 грн., є сумою недоотриманої позивачем пенсії за період з 05 березня 2019 року, яка нарахована після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, є постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №64031994 від 30.10.2023 року, з якої вбачається, що листом відповідача, державного виконавця повідомлено про нарахування зазначеної суми на виконання рішення суду. Представник позивача вказує, що в жовтні 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та сплату йому суми компенсації втрати частини доходів, на що відповідач, листом №31177-28658/Г-02/8-1500/24 від 20.11.2024 року, відмовив у задоволенні заяви. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу. Таким чином, враховуючи, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, зазначена позивачем сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-III. Разом з тим, представник відповідача вказує, що проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі №420/1967/20, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.
Крім того, на переконання  представника відповідача, позивач пропустив строки позовної давності без поважних на те підстав. З позовом позивач звернувся в 2024 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 05.03.2019 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 31.01.2025 у справі № 420/37122/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №31177-28658/Г-02/8-1500/24 від 20.11.2024, ОСОБА_1 , у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 05 березня 2019 року по 30 вересня 2024 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52423,49 грн.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 05 березня 2019 року по 30 вересня 2024 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52423,49 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений статтею 122 КАС України;
- суд першої інстанції не врахував, що позивач не набув права на компенсацію втрати частини доходів, позаяк відсутня обов`язкова умова, зокрема утворена доплата має характер разового платежу
- суд першої інстанції помилково не врахував, що дії відповідача ставляться в залежність від бюджетних асигнувань.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 420/1967/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 року для проведення перерахунку пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2020 (з урахуванням виплачених сум) на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 листом №769-734/Г-02/8-1500/20 від 12 лютого 2020 року в розрахунку і виплаті пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 бер
Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 05.03.2019 по 31.10.2020 склав 52423,49 грн.
18.10.2024 на картковий рахунок позивача надійшли кошти в розмірі 52423,49 грн.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 24.10.2024, в якій просив нарахувати та сплатити ОСОБА_1 у якості відшкодування завданої майнової шкоди, суму компенсації втрати частини доходів за період 05.03.2019 по 30.09.2024.
Листом від 20.11.2024 Головне управління ПФУ в Одеській області повідомило позивача про те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Крім того, проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі №420/1967/20, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.
Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у виплаті компенсації втрати частини доходів протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не нарахував і не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів при виплаті йому 18.10.2024 донарахованої суми пенсії за період з 05.03.2019 по 30.09.2024
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1-2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Норма аналогічного змісту міститься в ст.55 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ ( далі – Закон № 2050-ІІ ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення);
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно з абзацом шостим пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі – Порядок № 159), компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2050-ІІІ і пункту 8 Порядку № 159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
Аналіз правових норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі грошового забезпечення) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованого грошового забезпечення. Крім того, відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Аналогічні правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №420/1967/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 року для проведення перерахунку пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2020 (з урахуванням виплачених сум) на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 листом №769-734/Г-02/8-1500/20 від 12 лютого 2020 року в розрахунку і виплаті пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05 бер
Після проведеного перерахунку розмір пенсії з 05.03.2019 по 31.09.2020 склав 52423,49 грн.
18.10.2024 на картковий рахунок позивача надійшли кошти в розмірі 52423,49 грн.
Вказане свідчить про те, що відповідачем, разом з сумою донарахованої на виконання рішення суду пенсії, не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів.
Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не нарахував і не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів при виплаті йому 18.10.2024 індексації грошового забезпечення грошового забезпечення за період з 05.03.2019 по 31.09.2020.
За наведеного, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений статтею 122 КАС України.
Положеннями частин 1-2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Колегією суддів встановлено, що про розмір виплачених позивачу відповідачем донарахованих сум пенсії, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 420/1967/20, позивач дізнався у день надходження відповідних коштів на його банківський рахунок, а саме 18.10.2024.
При цьому, з даним позовом позивач звернувся до адміністративного суду 02.12.2024, тобто у межах встановленого процесуальним Законом шестимісячного строку.
Відтак, вищевказані аргументи скаржника є необґрунтованими. 
Принагідно, в контексті наведених вище доводів скаржника, колегія суддів також зауважує, що Верховний Суд у постановах від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, 28 листопада 2019 року у справі №803/1937/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17, від 13 березня 2020 року у справі №803/1565/17, від 27 квітня 2020 року у справі №803/1314/17, від 29 жовтня 2020 року у справі №280/729/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20, від 29 березня 2023 року у справі № 120/9475/21-а сформулював правову позицію, яка є усталеною та відповідно до якої право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Також, у вказаних постановах Суд зазначив, що день фактичної виплати грошового доходу не впливає на період за який буде здійснюватися виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Тотожні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.12.2024 у справі № № 440/6875/24.
Апеляційний суд вважає застосовними вказані висновки до спірних правовідносин у даній справі та зазначає, що день звернення позивачем до суду з даним адміністративним позовом про виплату відповідачем компенсації втрати частини доходів не впливає на період за який буде здійснюватися виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Окрім того, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не набув права на компенсацію втрати частини доходів, позаяк відсутня обов`язкова умова, зокрема утворена доплата має характер разового платежу.
Колегія суддів вважає неспроможними вказані аргументи, позаяк, як правильно зазначив суд першої інстанції, здійснення відповідачем розрахунку заборгованості одним платежем на виконання судового рішення не змінює періодичний характер спірних соціальних виплат.
Окрім іншого, в апеляційній скарзі скаржник вказує про те, що суд першої інстанції помилково не врахував, що дії відповідача ставляться в залежність від бюджетних асигнувань.
Колегія суддів вважає неспроможними вказані доводи апелянта, оскільки відсутність коштів у відповідача для виплати індексації грошового забезпечення та компенсації втрати частини доходу позивача не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Відтак, доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїз Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 420/37122/24 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик    Г.В. Семенюк