ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  909/847/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 (колегія суддів: Матущак О. І. - головуючий, Скрипчук О. С., Панова І. Ю.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза"

про стягнення 3   % річних за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки в сумі 2 099 232,68 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин, що передували постановленню оскаржуваної ухвали 

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче торгівельне об`єднання "Український національний продукт" (далі - ТОВ "ВТО "Український національний продукт") у вересні 2023 року звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" (далі - ТОВ "Костанза") про стягнення 3   % річних за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки в сумі 2 099 232, 68 гривень.

1.2. Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 позовні вимоги задовольнив; стягнув з ТОВ "Костанза" на користь ТОВ "ВТО "Український національний продукт" 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за договором поставки вугілля від 29.12.2018 № 660 у розмірі 2   099   232,68 грн та 31   488, 50 грн судового збору

1.3. Державне підприємство "Калуська теплоелектроцентраль-нова" (далі - ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова") подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "ВТО "Український національний продукт" відмовити.

1.4. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" посилалося на те, що суд першої інстанції вирішив питання про права, обов`язки та інтереси ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова". При цьому, як зазначав скаржник, суд першої інстанції не взяв до уваги того, що між ТОВ "Костанза" та ТОВ "ВТО "Український національний продукт" немає договірних відносин, адже договір поставки вугілля від 29.12.2018 №   660 укладався між ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" та ТОВ "ВТО "Український національний продукт"; відсутня тристороння угода про перехід прав та обов`язків між ТОВ "Костанза", ТОВ "ВТО "Український національний продукт" та ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова"; процедура припинення ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" не завершена. 

1.5. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі №   909/847/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" від 28.11.2024 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23.

2. Короткий зміст судового рішення 

2.1. Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №   909/847/23 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23.

2.2. Суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, виходив із того, що ТОВ "Костанза" є правонаступником майнових прав (окрім права постійного користування земельною ділянкою) та обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова", укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та ТОВ "Костанза" за результатами аукціону №РS-2021-10-31-000002-1. Як зазначив суд апеляційної інстанції, факт правонаступництва також встановлений у судових справах №   909/718/22, №   909/668/21, №   300/2649/22, №   909/679/24. Тому суд апеляційної інстанції зазначив, що права ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" оскаржуваним судовим рішенням не порушені, питання про його права та обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ "Костанза"  звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №   909/847/23, справу №   909/847/23 направити до Західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду апеляційної скарги ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова".

3.2. ТОВ "Костанза", обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при постановленні ухвали Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі № 909/847/23. ТОВ "Костанза" посилається на порушення судом апеляційної інстанції положень статті 254 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника, в рішенні місцевого суду вирішено питання про обов`язки ТОВ "Костанза", яке вважається правонаступником ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова". Водночас, як зазначає скаржник, ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" заперечує наявність такого правонаступництва. 

ТОВ "Костанза" також зазначає про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 712, 509, 510, 520- 522, 527, 528 Цивільного кодексу України. Скаржник вважає, що не є належним боржником перед ТОВ "ВТО "Український національний продукт", тому рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 має бути переглянуте. 

3.3. ТОВ "ВТО "Український національний продукт" у відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Костанза" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №   909/847/23 - без змін. ТОВ "ВТО "Український національний продукт" зазначає, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі № 909/847/23 не вирішувалося питання про права, інтереси та обов`язки ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова", тому ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" є особою, яка не має права на апеляційне оскарження рішення суду. 

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. Переглянувши оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

4.3. Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного господарського суду про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23. Тому завданням Верховного Суду є перевірка дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

4.4. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

4.5. Частиною 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

4.6. Частиною 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

4.7. За приписами частин 1, 4 статті 272 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині 1 цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

4.8. Отже, в разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції, перш за все, має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, і які конкретно. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2025 у справі № 914/2161/23, від 06.02.2025 у справі № 908/3468/13, від 22.08.2024 у справі № 910/12559/20.

4.9. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним і безумовним, а не ймовірним. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.07.2024 у справі № 910/5925/15-г, від 07.11.2024 у справі № 910/5925/15-г, від 06.02.2025 у справі № 908/3468/13.

4.10. Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.05.2020 у справі №   904/897/19, особа, яка звертається з апеляційною скаргою відповідно до статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, і це означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

4.11. Рішення є таким, що прийнято про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

4.12. Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема, апеляційної (касаційної) скарги.

4.13. Наведене також відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, від 17.10.2022 у справі № 904/6084/21, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21.

4.14. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

4.15. Верховний Суд неодноразово наголошував, що встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в іншому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №   914/2161/23, від 06.02.2025 у справі № 908/3468/13, від 22.08.2024 у справі № 910/12559/20

4.16. Суд апеляційної інстанції, з`ясовуючи питання про те, чи стосується рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 безпосередньо прав, інтересів та (або) обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова", виходив із того, що ТОВ "Костанза" є правонаступником майнових прав (окрім права постійного користування земельною ділянкою) та обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова". 

4.17. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова", укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях та ТОВ "Костанза" за результатами аукціону №РS-2021-10-31-000002-1, ТОВ "Костанза" є правонаступником майнових прав (окрім права постійного користування земельною ділянкою) та обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова". 

Як зазначив суд апеляційної інстанції, факт правонаступництва також встановлено в судових справах № 909/718/22, № 909/668/21, №   300/2649/22, № 909/679/24. Тому суд апеляційної інстанції зазначив, що права ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" оскаржуваним судовим рішенням не порушені, питання про його права та обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

4.18. Отже, зміст оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду свідчить про те, що апеляційний господарський суд на виконання положень процесуального законодавства, якими врегульовано порядок та алгоритм дій суду в разі надходження апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, проте вважала, що суд першої інстанції вирішив питання про її права, інтереси та/або обов`язки, з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів установив, що оскаржуване ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 безпосередньо не впливає на права, інтереси та (або) обов`язки скаржника.

4.19. Оскільки апеляційний господарський суд установив, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23 не стосується прав та обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова", то дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.01.2024 у справі №   909/847/23.

4.20. Колегія суддів також зазначає, що відповідно до частин 1, 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

4.21. Згідно із частинами 2- 4 статті 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин 2 та 3 цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

4.22. У постанові Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц сформульовано висновок про те, що у статтях 104 та 107 Цивільного кодексу України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

4.23. Наведеним спростовуються доводи ТОВ "Костанза", викладені в касаційній скарзі, про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статей 712, 509, 510, 520- 522, 527, 528 Цивільного кодексу України та неврахування судом того, що ТОВ "Костанза" не є належним боржником перед ТОВ "ВТО "Український національний продукт".

Отже, процесуальні дії апеляційного господарського суду відповідають вимогам процесуального законодавства, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не можуть слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

4.24. Крім того, Верховний Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

4.25. Отже, ТОВ "Костанза", звертаючись із касаційною скаргою, не довело неправильного застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваної ухвали. Крім того, деякі доводи ТОВ "Костанза", викладені в касаційній скарзі, стосуються незгоди із ухваленими судовими рішеннями по суті спору. 

4.26. За результатами перегляду ухвали апеляційного господарського суду в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносини судом апеляційної інстанції із правильним застосуванням норм процесуального права. Підстав для скасування чи зміни ухвали, що оскаржується, Верховний Суд не встановив.

4.27. Таким чином, за встановлених у цій справі обставин колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного господарського суду постановлена з дотриманням норм процесуального права.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Відповідно до частини 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

5.3. Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.4. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.5. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків апеляційного господарського суду, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

6. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" залишити без задоволення. 

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №909/847/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                        Н. О. Багай

Судді                                                                                                                         Т. Б. Дроботова                                                                                                         

   Ю. Я. Чумак