УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 489/1734/25
провадження № 51-1445 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва                            від 17 березня 2025 року повернуто скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо заяви про вчинення кримінального правопорушення. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2025 року повернуто.
У своїй касаційній скарзі  ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 вказує на те, що суддя апеляційного суду, повернувши йому апеляційну скаргу, не врахувала положення ч. 2 ст. 10 Конституції України, якою гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, а також інших мов національних меншин України. Крім того зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 29 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання, подавати скарги, виступати в суді рідною мовою чи на іншій мові, якою вони володіють, використовуючи при необхідності послуги перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Перевіривши касаційну скаргу та надану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення апеляційного суду,  ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2025 року, яку виклав не державною мовою.
Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_5 , отримавши апеляційну скаргу   ОСОБА_4 , постановив ухвалу про повернення його апеляційної скарги, оскільки подана апеляційна скарга була викладена не державною мовою.
З цим рішенням апеляційного суду погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.
Згідно із ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Положеннями ч. 5 ст. 434-1 КПК регламентовано, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Положеннями ч. 4 ст. 434-2 КПК передбачено, що про передачу кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу з викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному частинами першою - четвертою статті 434-1 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених частиною п`ятою статті 434-1 цього Кодексу.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2024 року (справа № 372/2878/21, провадження № 51-7597 км 23) було передано зазначене провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 434-1 КПК, оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що це провадження містить виключну правову проблему в частині дотримання прав та законних інтересів особи у кримінальному провадженні і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2024 року (справа № 372/2878/21 (провадження № 13-25 кс 24) вказані матеріали провадження повернуто колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду для подальшого розгляду у зв`язку з відсутністю підстав для їх передачі на розгляд Великої Палати . 
У вказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду констатувала наявність усталеної практики щодо правозастосування, яка узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження                    № 51-5817 кмо 21).
Положеннями ч. 2 ст. 434-1 КПК регламентовано, що суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Як вбачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70 кс 19), якщо колегія суддів, палата, яка розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку, вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, то вона передає таке кримінальне провадження на розгляд цієї ж об`єднаної палати.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2024 року (справа № 372/2878/21, провадження № 51-7597 км 23), провадження передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК, оскільки, з огляду на вказану вище постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі № 521/12324/18 (провадження № 51-5817 кмо 21). 
Ухвалою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2024 року у справі № 372/2878/21 (провадження № 51-7597 кмо 23) вказані матеріали провадження повернуто на розгляд Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті.
У вказаному рішенні об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду констатувала, що рішення від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18 (провадження № 51-5817 кмо 21) об`єднана палата ухвалила, системно проаналізувавши зміст кримінально-правових норм, якими регламентовано порядок подання та прийняття до розгляду апеляційних скарг, положення Конституції та законів України, у тому числі Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року           № 1-р/2021, Закони України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII, «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, рішення Європейського Суду з прав людини. 
За таких обставин об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що питання, поставлені колегією суддів Першої судової палати, нормативно врегульовано, на них надано відповіді у правовому висновку об`єднаної палати, у зв`язку з чим відсутня потреба повторно розглядати це питання. 
Так, відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 вересня 2022 року (справа № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21), апеляційні та касаційні скарги осіб, які мають право на оскарження судових рішень, повинні бути викладені державною мовою. Якщо апеляційна скарга, подана в порядку статей 422, 422-1 КПК, складена іноземною мовою, положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК до такої скарги не застосовуються. У цьому разі суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу, складену неукраїнською мовою, особі, яка її подала.
Крім того, право осіб на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язку слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК, що визначено у ч. 3 ст. 29 КПК.
Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора чи слідчого судді, а на стадії судового провадження - за рішенням суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій.
Однак, до прийняття скарги до розгляду слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі й щодо залучення перекладача.
За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК України, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6  ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).
Законність повернення апеляційної скарги, крім вищезазначеного, визначається ще й тим, що положеннями ч. 2 ст. 422 та ст. 422-1 КПК не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг, поданих у порядку статей 422, 422-1 КПК без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК, а тому положення ст. 398, частин 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу не можуть бути застосовані до таких апеляційних скарг. Водночас викладене не виключає можливості   повернення  таких   апеляційних   скарг   із    підстав,   передбачених
пунктами 2-4 ч. 3 ст. 399 КПК, що узгоджується з позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження №  51-5496кмо18).
Таким чином, суддя-доповідач апеляційного суду, з огляду на вищезазначене, правильно повернув складену не державною мовою апеляційну скаргу   ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2025 року.
З огляду на вищезазначене, доводи касаційної скарги в цілому не спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3