ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 березня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 160/11769/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 160/11769/24 (суддя Олійник В.М., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 26 червня 2024 року, просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) від 23.02.2024 №241670023200 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач-2) прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 14.02.2024 відповідно до її особистої заяви від 14.02.2024, зарахувавши до страхового стажу всі періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 19.06.1978, періоди догляду за трьома дітьми ОСОБА_1 , періоди навчання згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2024 року про призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 лютого 2024 року вона, досягнувши 63-річного віку, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №241670023200 від 23 лютого 2024 року позивачеві повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Додатково повідомлено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 року серії НОМЕР_3 , також не зараховано період догляду за дітьми та період навчання згідно диплому від 28.02.1985 серії НОМЕР_4 . Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №241670023200 від 23 лютого 2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.02.2024 №241670023200 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди її роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_5 від 19.06.1978, період навчання з 01.09.1979 по 28.02.1985 згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_2 , період догляду за дітьми з 16.03.1985 по 15.03.1988 та з 12.07.1991 по 11.07.1994;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів страхового стажу ОСОБА_1 та правової позиції викладеної у рішенні суду.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Із рішенням суду не погодився відповідач-2, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі зазначено, що за доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 НОМЕР_6 , оскільки дівоче прізвище в трудовій книжці не співпадає зі свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючі довідки видані підприємствами за час виконання робіт; періоду догляд за дітьми, оскільки в свідоцтвах про народження відсутні штампи про видачу паспорта; період навчання згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_4 , оскільки період навчання перетинається з доглядом за дитиною та перевищує встановлені терміни. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства. Оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком від 20 до 30 років, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Позивач та відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , досягнувши 63-річного віку, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №241670023200 від 23 лютого 2024 року, позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком та зазначено що, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 - від 20 до 30 років. Вік заявниці 63 роки 2 місяці. Страховий стаж особи 2 роки 9 місяців 19 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.06.1978 НОМЕР_6 , оскільки дівоче прізвище в трудовій книжці не співпадає зі свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.
Для зарахування періоду роботи необхідно надати уточнюючи довідки, виданих підприємствами за час виконання роботи.
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано догляд за дітьми, оскільки в свідоцтвах про народження відсутні штампи про видачу паспорту;
- за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання, згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_7 , оскільки період навчання перетинається з доглядом за дитиною, та перевищує встановлені терміни.
Для зарахування періоду навчання необхідно надати довідку з навчального закладу про період навчання на денному відділенні.
Не погоджуючись з відмовою в призначенні пенсії за віком, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявних підстав для часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року №637.
За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року №10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 56 Закону України від 04.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до підпункту 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до підпункту 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Відповідно до підпункту 2.4 Інструкції всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162.2.10.
Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний".
З матеріалів справи встановлено, що 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 вперше звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058- IV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №241670023200, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком та зазначено, що пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявника 63 роки. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 26 років. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності стажу від 20 до 30 року або після досягнення 65 річного віку за наявності стажу - 15 років. Стаж особи для права на пенсію становить 12 років 5 місяців 24 дні.
Відповідно до форми РС-право від 29.11.2023 року, пенсійна справа №241670023200, відповідачем-2 вже було зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди (в тому числі й спірні):
- період навчання з 01.09.1979 року по 28.02.1985 року згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_2 ; 
- період догляду за дітьми з 16.03.1985 року по 15.03.1988 року та з 12.07.1991 року по 11.07.1994 року.
Інші періоди страхового стажу ОСОБА_1 підтверджуються записами трудової книжки від 19.06.1978 року серія НОМЕР_3 , що не заперечувалося               відповідачем-2.
У відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, обов`язок по здійсненню записів у трудовій книжці покладено на керівників підприємств, власників або уповноважені ним органи, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису, не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. 
Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. 
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
З аналізу наведених норм встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
Колегія суддів вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Слід врахувати, що відповідно до архівної довідки Чернівецького Національного університету імені Юрія Федьковича №32/49-1078 від 04.04.2024 року підтверджено наступне:
- наказом по університету від 23.07.1979 року №119-СТ на підставі рішення комісії по прийому випускних екзаменів на підготовчому відділенні гр. ОСОБА_1 була зарахована студенткою 1-го курсу інженерно-оптичного факультету, спеціальність "Оптичні та оптико-електронні системи" денної форми навчання, з 01.09.1979 року.
- наказом по університету від 05.03.1985 року №26-СТ гр. ОСОБА_1 була відрахована у зв`язку із закінченням навчання, з 01.03.1985 року;
- рішенням Державної екзаменаційної комісії від 28 лютого 1985 року, було присвоєно кваліфікацію інженера-оптика-дослідника та отримано диплом спеціаліста серії НОМЕР_4 від 28 лютого 1985 року, реєстраційний №213 та додаток до нього.
Підстава: накази по університету за 1978 - 1985 роки, особова справа.
Інформація щодо дітей за якими позивач здійснювала догляд:
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_9 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_10 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки Чернівецького обласного центру зайнятості №1358 від 27 березня 2024 року, видана в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримувала допомогу по безробіттю:
- з 07.08.1997 року по 01.08.1998 року;
- з 05.01.2021 року по 19.05.2021 року;
- з 04.06.2021 року по 22.09.2021 року.
В даному випадку відповідачем-1 протиправно відмовлено позивачеві в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_5 від 19.06.1978 року, періоду навчання з 01.09.1979 року по 28.02.1985 року згідно диплому від 28.02.1985 НОМЕР_2 , період догляду за дітьми з 16.03.1985 року по 15.03.1988 року та з 12.07.1991 року по 11.07.1994 року, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи та зокрема розрахунком страхового стажу за формою РС-право від 29.11.2023 року, яка долучена Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до відзиву на позовну заяву.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржене позивачем рішення є протиправним та підлягало скасуванню.
В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
З урахуванням результату апеляційного перегляду підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, відсутні.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня             2024 року у справі № 160/11769/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак