П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 червня 2025 року                                                                                     м. Київ
                                                                                                  
Справа №752/14050/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/1349/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                      судді-доповідача:    Соколової В.В.
                          суддів:                       Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І. 21 травня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В
 
У липні 2023 року представник АТ «Універсал банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank від 09 грудня 2020 року, яка станом на 17 травня 2023 року становить 37025,24 грн (тіло кредиту), та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2017 року був запущений проект monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.
Особливістю проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.
Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.
09 грудня 2020 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг.
Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.
На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 100000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на суму простроченої заборгованості за кредитом (74,4% річних).
У відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.
На повідомлення позивача про необхідність погасити суму заборгованості відповідач не вчинила жодної дії на погашення заборгованості.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
Рішення суду мотивовано тим, що виписка по рахунку відповідача суду надана не була. Сам по собі розрахунок не підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин, наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір.
 
Не погодилось із вказаним рішенням суду АТ «Універсал Банк», представником Банку подана апеляційна скарга, в якій  представник вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування всіх обставин справи.
Представник вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту «monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.
Зазначає, що Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розуміні ст.ст. 641, 644 ЦПК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, всю іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного ПІН-коду має постійний доступ.
Вказує, що клієнтом було неодноразово здійснено банківські операції із використання власної картки, що свідчить про те, що відповідач надав свою згоду із змінами, доповненням до договору про надання банківських послуг від 09 грудня 2020 року.
Зазначає, що посилання суду першої інстанції на недоведеність банком, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Представник також вказує на те, що доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. В свою чергу, розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором , адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості , дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), дата нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Таким чином, розрахунок заборгованості узгоджується з кредитним договором та є належним доказом, а тому висновки суду першої інстанції про те, що розрахунок заборгованості не підтверджує наявність заборгованості боржника, та не є належним і допустимим доказом, є неправомірним. 
Представник зазначає, що відповідач не надав суду контррозрахунку суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ.
Представник Банку також вказує, що на підтвердження використання позичальником кредитних коштів в межах встановленого йому кредитного ліміту, до апеляційної скарги ними додається виписка про рух коштів по картці та виписку по аналітичним рахункам позивача, а також довідку про встановлення кредитного ліміту.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити носе рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Здійснити розподіл судових витрат.
 
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України ( в редакції чинній на момент розгляду справи) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
 
Судом встановлено, що 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просила відкрити поточний рахунок на своє ім`я, встановити кредитний ліміт, визначений у мобільному додатку, пільговий період за користування кредитом становить 62 дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць. Погодилася з тим, що банк має право на власний розсуд збільшувати або зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту /а.с. 11/.
До анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, банк додав Витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, затверджений протоколом Правління №45 від 25 листопада 2021 року; Витяг з Тарифів банку Чорна картка monobank; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09 грудня 2020 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 станом на 17 травня 2023 року, відповідно до якого загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 37025,24 грн, /т.12-43/.
Матеріали справи також містять копії банківської ліцензії, виписки з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з Статуту позивача /а.с. 45-49/.
 
Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України).
 
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
 
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
 
Як встановлено судом першої інстанції, 09 грудня 2020 року відповідач підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Дійсно, у заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Паспорту споживчого кредиту «картка monobank» та Тарифів.
При цьому, витяг обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи Чорної картки monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 грудня 2020 року шляхом підписання анкети-заяви.
Крім того, позивачем було надано до позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, які затверджені протоколом Правління №45 від 25 листопада 2021 року та бувають чинності з 27 листопада 2021 року.
А відтак, матеріали справи не містять підтверджень, які саме Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву у 2020 році.
Виписки по рахунку відповідача за договором від 09 грудня 2020 року, позивачем до суду першої інстанції надано не було, а тому слід погодитись з висновком судом першої інстанції про відсутність доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було видано їй за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання нею такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму, вказану у додатку, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.
Більш того, на момент розгляду справи судом першої інстанції, у матеріалах справи також були відсутні докази і щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просила відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що у даній справі, на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитом, позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції мав би можливість перевірити розмір кредитної заборгованості.
Проте під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості.
Виписку про рух коштів по картці відповідача та виписку по аналітичним рахункам позивача, а також довідку про встановлення кредитного ліміту позивачем було  долучено до апеляційної скарги, однак колегія суддів не приймає вказані документи, оскільки, особою, що подала апеляційну скаргу, в порушення вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не було надано доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.
За відсутності інших доказів, розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не може підтверджувати наявність у відповідача заборгованості перед банком. Крім того, даний розрахунок заборгованості не містить даних про видачу кредитних коштів, за якою карткою зроблено цей розрахунок, містить підпис представника банку. Даний розрахунок не є випискою по особовому ранку, він не містить записи про операції, здійснені протягом операційного дня, не є регістром аналітичного обліку та не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій.
Таким чином, колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки виписка по рахунку відповідача суду надана не була, сам по собі розрахунок не підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин, наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач заперечень проти позову не подавала, розмір заборгованості та умови договору не оспорювала, колегія суддів відхиляє, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов'язком  позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».
Доводи апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
 
В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ним витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк»  - залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року - залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                                 В.В. Соколова                                                                     
Судді:                                                                                      О.В. Желепа
 
                                                                                                 Н.В. Поліщук