УХВАЛА
 
28 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 522/6820/19
провадження № 61-2572 ск 25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу Одеської міської ради, подану її представником Вінюковим Володимиром Миколайовичем, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Бондар Олексій Миколайович про визнання спадщини відумерлою, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У вересні 2019 року Одеська міська рада звернулася до суду із указаним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просила:
 
1.1.     визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_4 , що складається з однокімнатної квартири загальною площею 43,2 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
1.2.     скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 42724189 від 28 серпня 2018 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Бондарем О. М., на підставі якого за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
1.3.     скасувати рішення про державну реєстрацію змін до розділу про право власності, індексний номер рішення: 43201567 від 26 вересня 2018 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Бондарем О. М.;
 
1.4.     визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 тa ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1804;
 
1.5.     скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43274119 від 01 жовтня 2018 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
1.6.     витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру загальною площею - 43,2 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
 
1.7.     встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення є підставою для Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на однокімнатну квартиру загальною площею - 43,2 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
2.       Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 24 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, позов задовольнив частково. Визнав відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_4 , що складається з однокімнатної квартири загальною площею - 43,2 кв. м., яка розташована за адресо: АДРЕСА_1 . В іншій частині позову - відмовив.
 
3.       В березні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Одеської міської ради,подана її представником ОСОБА_5 ,  на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.
 
4.       Верховний Суд ухвалою від 18 березня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання суду оригіналу квитанції (платіжного доручення), що підтверджує доплату судового збору за подання касаційної скарги.
 
5.       На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 березня 2025 року заявником надіслано до Верховного Суду відповідні платіжні інструкції про доплату судового збору.
 
6.       Касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню в силу вимог частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), тобто на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак Верховний Суд, надавши оцінку доводам заявника, викладеним у касаційній скарзі, щодо наявності винятків для відкриття касаційного провадження з урахуванням положень частини третьої статті 389 ЦПК України, дійшов висновку про те, що оскаржувані судові рішення підлягають касаційному оскарженню, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
7.       Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження заявником у касаційній скарзі заявлене клопотання про поновлення такого строку.
 
8.       Як на підставу для поновлення строку на касаційне оскарження заявник вказує на те, що повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року був складений 24 січня 2025 року, про що зазначено в постанові, та отриманий заявником через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 28 січня 2025 року, що підтверджується відповідною роздруківкою з підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».
 
9.       Касаційна скарга надіслана до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку, 27 лютого 2025 року.
 
10.   За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
11.   Беручи до уваги те, що заявником повний текст оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року отримано 28 січня 2025 року, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.
 
12.   Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
13.   Частиною першою статті 394 ЦПК України встановлено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
14.   Також частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
15.   Як на підстави касаційного оскарження заявник посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
16.   Доводи касаційної скарги містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
17.   Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 390 і 392 ЦПК України.
 
18.   З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.
 
19.   Також в касаційній скарзі міститься клопотання про розгляд Верховним Судом цієї справи у судовому засіданні за участю сторін.
 
20.   Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
21.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
22.   Тобто, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень.
 
23.   Крім цього, Верховний Суд є судом права, а не факту і діючи у межах повноважень та порядку, визначених частиною першою статті 400 ЦПК України, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, які можуть додатково пояснити учасники справи, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
24.   Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь?якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» (заява № 8273/78)).
 
25.   Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany»).
 
26.   Крім того, ЄСПЛ в своєму рішенні від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (заява № 64336/01) визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.
 
27.   ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
 
28.   На думку ЄСПЛ у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв є доцільнішим ніж усні слухання і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
 
29.   Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
 
30.   З огляду на вказане у задоволенні клопотання заявника про розгляд справи № 522/6820/19 за участі сторін слід відмовити.
 
Керуючись статтями 7, 389, 390, 392, 394, 395, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Клопотання Одеської міської ради про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
2.       Поновити строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.
 
3.       Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольга Сергіївна, Державний реєстратор Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Одеської області Бондар Олексій Миколайович про визнання спадщини відумерлою, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, за касаційною скаргою Одеської міської ради, поданою її представником Вінюковим Володимиром Миколайовичем, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.
 
4.       Витребувати зі Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 522/6820/19.
 
5.       У задоволенні клопотання Одеської міської ради про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін відмовити.
 
6.       Надіслати цю ухвалу особі, яка подала касаційну скаргу та учасникам справи, яким додатково надіслати копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
7.       До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                               /підпис/                       В. В. Пророк

                                                         /підпис/                       І. В. Литвиненко

                                                         /підпис/                       Є. В. Петров